ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2026 року справа №200/6771/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 200/6771/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якому просить 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2025 № 046350020216;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області, з урахуванням висновків суду у справі, розглянути повторно заяву від 13.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періодів зайнятості з 01.07.1999 по 03.10.2000, з 06.05.2009 по 01.06.2010 та з 12.07.2025 по 31.07.2025 до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 21.08.2025 № 046350020216 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” позивачу.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 13.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши періоди роботи з 01.07.1999 по 03.10.2000, з 07.07.2009 по 24.05.2010 та з 12.07.2025 по 31.07.2025 до пільгового страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1;
- у решті позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального права.
Апелянт вважає правомірним рішення від 21.08.2025 № 046350020216 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. 
У трудовій книжці позивача не зазначені відомості про пільгові умови праці, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, тому підтвердження спеціального трудового стажу відбувається на підставі уточнюючої довідки підприємства.
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 11.07.2025 №613 зазначено, що довідка видана за період з 22.08.2024 - по теперішній час, а саме на момент надання довідки тобто до 11.07.2025. Отже підстав для зарахування періоду з 12.07.2025 по 31.07.2025 у відповідача немає. Також, відповідно до наданих позивачем пільгових довідок період з 06.05.2009 по 01.06.2010 не значиться. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, стаж позивачу зараховано відповідно до норм чинного законодавства, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.
Період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки (Додаток 5 Порядку № 637). Також, у трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер робіт, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відомості про атестацію робочого місця тощо, відтак, зарахування періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах не може бути встановлено лише на підставі записів трудової книжки, а й підлягає підтвердженню уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, що передбачено пунктом 20 Порядку № 637. 
Натомість суд І інстанції дійшов хибного висновку у тому, що, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Щодо періоду навчання та військової служби.
Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.07.2025 року №046350020216 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.08.2025 року №046350020216 не зараховано спірний період військової служби та період навчання, оскільки прізвище позивача на титульній сторінці військового квитка від 07.06.1999 НОМЕР_1 містить виправлення, яке не завірено належним чином та період навчання згідно диплому від 23.06.1999 НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає даним паспорта. 
Суд зазначає, що військова служба може бути зарахована до стажу роботи, який, зокрема, слідував за періодом проходження такої служби за спеціальністю позивача. Але, суд не врахував, що відповідно до Положення про військовий квиток затверджений Указом Президента України №457/2022 від 28.06.2022 року облік, видача, зберігання, заповнення і знищення бланків військових квитків провадиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України, СБУ та службою зовнішньої розвідки України». Записи та відмітки у військовому квитку роблять посадові особи ТЦК та СП, які відповідають за його заповнення й видачу.
Отже, суд вийшов за межі своїх повноважень, коли фактично визнав належність документів позивачу, а саме військового квитка, хоча такі питання мають вирішуватись не судом, а тим органом, який видав вказаний документ.
Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивача та прийняття відповідного рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку № 22 1. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
У відповідності зі ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.
У відповідності до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки останній не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Наголошуємо, що позивач не перебуває на обліку у відповідача та не проживає на території Запорізької області. 
Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.04.2019 у справі № 204/362/17, єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
13 серпня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно з п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ у Запорізькій області від 21.08.2025 № 046350020216 у призначенні пенсії ОСОБА_2 відмовлено, в обґрунтування зазначено наступне. 
Вік заявника 44 роки 08 місяців 16 днів.
Страховий стаж заявника 46 років 03 місяці 20 днів, у тому числі пільговий стаж на роботах підземних провідних професій (20 років) – 23 роки 07 місяців 21 день.
За наданими до заяви документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.
Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відомості форми РС право свідчить, що до пільгового стажу позивача не зараховано такі періоди: з 01.07.1999 по 03.10.2000 – військова строкова служба, з 07.07.2009 по 24.05.2010, з 12.07.2025 по 31.07.2025. 
Щодо періоду з 01.07.1999 по 03.10.2000, відомості військового квитка ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , виданий 07.06.1999 містять відомості про проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах України. 
Також на вказаному військовому квитку міститься виправлення прізвища “ ОСОБА_3 ” на “ ОСОБА_4 ”.
Відповідно запису № 5 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 він 27.11.2000 прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею – підприємство ДВАТ шахта “Росія” ДП ДХК “Селидіввугілля”.
Щодо періоду з 07.07.2009 по 24.05.2010, суд звернув увагу, що позивач просить зарахувати до пільгового страхового стажу період з 06.05.2009 по 01.06.2010, однак відомості форми РС-право свідчать, що не зараховано до пільгового стажу саме період 07.07.2009 по 24.05.2010.
Відповідно акта від 09.02.2009 № 10 про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), який мав місце 19.01.2009 та довідки МСЕК від 06.05.2009 № 075263 позивач отримав травму на виробництві та йому встановлено третю групу інвалідності з 06.05.2009 по 01.06.2020 у зв`язку із захворюванням пов`язаним із таким нещасним випадком.
Відомості вказаного акта свідчать, що позивач, будучи працівником ВП “Шахта” “Росія” ДП Селидіввугілля, займаючи посаду гірника очисного забою отримав опіки різного ступеня тяжкості. 
Відповідно запису № 21 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 він з 15.01.2009 по 06.07.2009 пройшов практику учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею – підприємство ДВАТ шахта “Росія” ДП ДХК “Селидіввугілля”.
Щодо періоду з 12.07.2025 по 31.07.2025, то відомості трудової книжки ОСОБА_1 , НОМЕР_4 дата заповнення 05.12.2019 (запис 38) свідчать, що він з 22.08.2024 прийнятий у ПрАТ ДТЕК “Павлоградвугілля” виробничий структурний підрозділ “Шахтоуправління Тернівське” на посаду електрослюсаря підземного 5 розряду на дільницю стаціонарного обладнання з повним робочим днем під землею.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Щодо періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах України з 01.07.1999 по 03.10.2000, апеляційний суд враховує наступне.
За формою РС-право цей період зараховано до страхового стажу, однак не зараховано до пільгового підземного, що дає право на призначення пенсії за Списком № 1. 
У якості підстави вказано, що прізвище позивача на титульній сторінці містить виправлення, яке не завірено належним чином.
З Суд зазначає, що позивач не несе та не може зазнавати негативних наслідків за помилки, допущені при заповнені військового квитка. 
Крім того, відомості паспорта позивача, трудової книжки у достатній мірі підтверджують особу позивача. 
Щодо зарахування цього періоду до пільгового стажу позивача, суд керується наступним.
За ст. 24 цього Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За підпунктом 2 пункту 3-1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно.
За ч. 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 21-рп/99 по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) міститься роз`яснення наведеного конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.
Отже, у питанні зарахування певних періодів до стажу для пенсії необхідно керуватися законодавством, що діяло у спірних періодах.
Законодавчим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058, є Закон України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788).
Статтею 56 Закону № 1788 у редакції, чинній на момент проходження позивачем строкової військової служби передбачалося таке: 
До стажу роботи зараховується також:
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби;
При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а наголосила на тому, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 360/3611/20.
Суд звертає увагу, що ст. 8 Закону № 2011 передбачає зарахування періоду проходження військового службу до стажу роботи за спеціальністю.
Отже, військова служба може бути зарахована до стажу роботи, який, зокрема, слідував за періодом проходження такої служби за спеціальністю позивача.
Як встановлено судом, після проходження позивачем військової служби його було призначено на посаду учня машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею – підприємство ДВАТ шахта “Росія” ДП ДХК “Селидіввугілля”.
Тобто, період з 01.07.1999 по 03.10.2000 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058.
Щодо періоду з 07.07.2009 по 24.05.2010.
За частиною 5 статті 56 Закону №1788 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
За пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини 4 статті 9 Закону України “Про охорону праці”, якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Тобто, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону №1788-ХІІ.
Судом встановлено, що відповідно акта від 09.02.2009 № 10 про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), який мав місце 19.01.2009 та довідки МСЕК від 06.05.2009 № 075263 позивач отримав травму на виробництві та йому встановлено третю групу інвалідності з 06.05.2009 по 01.06.2020 у зв`язку із захворюванням пов?язаним із таким нещасним випадком.
Відомості вказаного акта свідчать, що позивач, будучи працівником ВП “Шахта” “Росія” ДП Селидіввугілля, займаючи посаду гірника очисного забою отримав опіки різного ступеня тяжкості. 
Відповідно до запису № 21 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 він з 15.01.2009 по 06.07.2009 пройшов практику учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею – підприємство ДВАТ шахта “Росія” ДП ДХК “Селидіввугілля”.
Тобто, позивач має право на зарахування до пільгового підземного стажу за Списком № 1 період 07.07.2009 по 24.05.2010, а не до загального страхового, як зазначено у формі РС-право.
Щодо періоду з 12.07.2025 по 31.07.2025. 
Цей період органом пенсійного фонду зараховано до страхового стажу, однак не зараховано до пільгового.
За відомостями трудової книжки (запис 38) позивач з 22.08.2024 прийнятий у ПрАТ ДТЕК “Павлоградвугілля” виробничий структурний підрозділ “Шахтоуправління Тернівське” на посаду електрослюсаря підземного 5 розряду на дільницю стаціонарного обладнання з повним робочим днем під землею. 
Записів про зміну посади чи припинення трудової діяльності трудова книжка позивача не містить. Отже, за умови зарахування періоду з 12.07.2025 по 31.07.2025 до страхового стажу для призначення пенсії, підстав для незарахування такого до пільгового у відповідача не було.
Суд залишає поза увагою доводи відповідача щодо необхідності додаткового підтвердження пільгового стажу позивача довідками про підтвердження наявного трудового стажу, оскільки всі необхідні відомості наявні у трудовій книжці позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 13.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши періоди роботи з 01.07.1999 по 03.10.2000, з 07.07.2009 по 24.05.2010 та з 12.07.2025 по 31.07.2025 до пільгового страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1.
Щодо доводів апелянта про те, що згідно з вимогами п. 4.10 Порядку № 22-1, УПФУ в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки останній не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Апеляційний суд враховує наступне.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1). 
За п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Згідно з п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. 
За абз. 1 п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Згідно абз. 3 п. 4.10 Порядку № 22-1 нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
Отже, в даному випадку ГУПФУ в Запорізькій області є належним відповідачем у цій справі, який зобов`язаний виконати вимоги п. 4.10 Порядку № 22-1 та передати після цього електронну пенсійну справу позивача засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, тобто, до ГУПФУ в Донецькій області. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Апеляційний суд не застосовує висновки Верховного суду, на які посилається апелянт, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 200/6771/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 3 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв