Справа № 577/1562/26 
Провадження № 2/577/1120/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 квітня 2026 року      м. Конотоп  
Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:
головуючого судді Рідзевської І.О.,
з участю секретаря судового засідання Олійник В.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, про розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_2 , зареєстрованого 17.01.2014 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 11.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття любові, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору про майно та місце проживання дитини не виникло.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Овчинникова Р.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги позивачки підтримує, прохає їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. (а.с.24)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18,23). 
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що 17.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, зроблено актовий запис № 11 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.5,11). 
З матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_5 є громадянином Турецької Республіки та має посвідку на постійне проживання та зареєстрований в АДРЕСА_1 .(а.с.4,6,12)
Приватноправові відносини, що склалися між сторонами є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право».
Виходячи з положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Відповідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
За нормою ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.
На час звернення з цією заявою між Україною та Турецькою Республікою укладена та діє Угода про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, яку ратифіковано Законом №2605-ІІІ від 05.07.2001 року, дата набуття чинності 02.05.2004 року.
Як випливає з ч. 2 ст. 23 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах від 05.07.2001 року, якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу та роздільне проживання один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий другої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї Договірної Сторони, тоді компетентні установи обох Договірних Сторін мають юрисдикцію розглядати справу. У цьому випадку вони застосовують законодавство своєї держави.
Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст.51Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись Закону України "Про міжнародне приватне право", Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 2, 4 - 8, 10 - 13, 18, 76, 89, 197, 198, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280 352, 354, 355 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити. 
Шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином Турецької Республіки та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстрований 17 січня 2014 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 11– розірвати, залишити малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ». 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .   

Суддя Рідзевська І.  О.