П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3987/24	

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.11.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В., Шевчук О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ОТЦК) та просила:
- визнати протиправною відмову ОТЦК у виготовленні та наданні до ГУПФУ в Миколаївській області (далі ГУПФ) нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , розрахованого відповідно до вимог ст.9, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII), положень Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00 грн.), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн.), встановленого законом на 01.01.2023 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2022 та 2023 роки, для перерахунку пенсії з 01.02.2022 та 01.02.2023 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУПФ нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року у відповідності до вимог ст.43 і 63 Закону №2262-XII, положень Постанови №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00 грн.), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн), встановленого законом на 2023 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії із обов`язковим зазначенням надбавки за особливості проходження військової служби, окладу за військове (спеціальне) звання, надбавки за вислугу років та щомісячної премії у розмірі, визначеному згідно з додатком 1 до телеграми Міністра оборони України № 248/1210 від 04.03.2022 року у 2022 році та додатком 1 до доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 року № 2683/з, та враховуючи роз`яснення директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, викладеними в листі за вих.№423/6682 від 13.10.2023 року, для перерахунку пенсії з 01.02.2022 року та 01.02.2023 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у підготовці та наданні до ГУПФ оновлених довiдок про розмiр грошового забезпечення ОСОБА_1 , розрахованого відповідно до вимог ст.ст.43, 63 Закону №2262-XII, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, дійсних станом на 01.01.2023 року, для перерахунку пенсiї з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУПФ оновлені довiдки про розмiр грошового забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, положень Постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року (2481,00 грн.) та на 01.01.2023 року (2684,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, дійсних станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.01.2022 року та з 01.02.2023 року.
В решті позовних вимог – відмовлено.
На виконання резолютивної частини вказаного рішення судом 23.09.2024 року видані виконавчі листи.
12.11.2025 року від позивачки надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, у якій вона просить зобов`язати ОТЦК подати звіт про виконання судового рішення, в обґрунтування якої зазначено, що відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 року у справі №400/3987/24 виготовлено довідку від 29.08.2024 року №9/1/10788 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, у якій для розрахунку додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень) та премії застосовано прожитковий мінімум станом на 01.01.2018 року (1762,00 грн).
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення – відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявниця подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку виникли нові предмет та підстави позову, які не було предметом розгляду у цій справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами ч.1, 4, 6 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вищенаведені норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
При цьому, підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Згідно із частини третьої статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не погоджується із діями відповідача, вчиненими на виконання рішення суду у справі №400/3987/24, щодо зазначення у довідці від 29.08.2024 року №9/1/10788 про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2023 року додаткових видів грошового забезпечення та премії, розрахованих шляхом множення процентної ставки додаткових видів грошового забезпечення на розмір основних видів грошового забезпечення на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року (1762 грн).
Разом з тим, предметом спору у справі №400/3987/24 було визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у підготовці та наданні до ГУПФ оновлених довiдок про розмiр грошового забезпечення ОСОБА_1 , розрахованого відповідно до вимог ст.ст.43, 63 Закону №2262-XII, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, дійсних станом на 01.01.2023 року, для перерахунку пенсії з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року.
Спір у справі не стосувався конкретних розмірів додаткових видів грошового забезпечення і такі вимоги не заявлялися.
Тобто, в межах розгляду справи спору щодо порядку (алгоритму) розрахунку додаткових видів грошового забезпечення в оновленій довідці не існувало.
Викладене свідчить про те, що правовідносини, що виникли при виконанні рішення суду, на виконання якого позивачці видано довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у якій розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії у відсотках від суми посадового окладу і окладу за військовим званням, визначені, на думку позивачки, не шляхом множення відповідних тарифних коефіцієнтів на прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня 2023 року, є новими та знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у справі.
Під час розгляду цієї справи колегією суддів враховані правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду віл 31.01.2025 року у справі №560/11142/24, від 12.02.2025 року у справі №160/16360/24.
Тобто, фактично між сторонами виникли нові підстави та предмет позову щодо змісту нової довідки, про що вірно зазначив і суд 1-ї інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що в даному випадку між позивачем та відповідачем виник новий спір, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, а отже відсутні підстави для задоволення заяви про визнання протиправними дій відповідача при виконанні рішення суду.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко   О.А. Шевчук