Справа № 346/656/26
Провадження № 2/346/1391/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
22 квітня 2026 р.	м. Коломия  	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області 
в складі головуючого судді - Сольського В.В., 
за участю секретаря судового засідання - Пігуляк В.В., 
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в приміщенні суду в м. Коломия цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 96 000 грн, а також судовий збір в сумі 3 328 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 29 січня 2024 року по проїздній частині дороги «Південний об?їзд м. Кропивницького» на території Кіровоградської області зі сторони с. Соколівське, з напрямку автомобільної дороги М-13 «Кропивницький - Платонове (на м. Кишинів)», ОСОБА_1 (далі за тестом - Відповідач), керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», номерний знак № НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний № НОМЕР_2 (власник та водій - ОСОБА_2 ). Внаслідок вказаної ДТП останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідальною особою за скоєння ДТП, завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому є відповідач – ОСОБА_1 , що підтверджується вироком Кіровоградського районного суду від 04 листопада 2024 року та постановою Кропивницького апеляційного суду від 22.01.2025 року.
На момент ДТП, станом на 29.01.2024 рік, у Відповідача діючий поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був відсутній, що свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, не була застрахована. Оскільки, ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий в ДТП подав заяву про регламентну виплату до МТСБУ з метою отримання такої виплати.
В результаті медико-соціальної експертної комісії потерпілому ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок ДТП. На рахунок потерпілого за стійку втрату працездатності було виплачено 85 200 грн. По-друге, потерпілому були відшкодовані витрати на лікування у розмірі 7 559,70 грн. А також, виплачено моральну шкоду у розмірі 3 240,30 грн. 
Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із відсутністю відшкодування збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача в порядку регресу суму шкоди в загальному розмірі 96 000 грн.
Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду від 16.02.2026 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
05.03.2026 року від відповідача надійшов відзив, у якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі з наступних підстав. 29.01.2024 року він вчинив ДТП з участю потерпілого ОСОБА_2 , був визнаний винним та засуджений Кіровоградським районним судом. Під час ДТП потерпілому ОСОБА_2 спричинена шкода, яка відшкодована МТСБУ. Оскільки на момент ДТП 29.01.2024 року у мене був відсутній діючий поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ посилається на дану обставину як на правову підставу для подання регресного позову передбачену п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон), який передбачає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1. статті 13 цього Закону. Відповідно до пункту 13.1. статті 13 Закону, щодо якого є застереження з подання регресного позову, «Учасники бойових дій, …звільняються від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Будучи мобілізований у ЗСУ на період дії воєнного стану, ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях, був поранений, до вчинення ДТП 6.09.2023 року отримав Довідку про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (далі Довідка, додається), а згодом, 22 травня 2024 року отримав посвідчення учасника бойових дій (додається). ДТП сталось під час його переміщення з зони бойових дій з Херсонської області до нового місця подальшого проходження служби, відповідно до наказу МО України № 27 від 27.01.2024р., та Припису (додаються). Машина на якій переміщався ОСОБА_1 та потрапив в ДТП, була придбана волонтерами «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ЄДИНИЙ ВОЛОНТЕРСЬКИЙ ЦЕНТР «ЛОКОМОТИВ»» та передана йому актом № 2 від 17.11.2023р. для виконання службових завдань (акт додається). Оскільки виконання службових завдань було пов?язано з ймовірністю знищення машини через обстріли, а пункту 13.1. статті 13 Закону звільняє учасників бойових дій від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, не було жодного сенсу оформляти на зазначену машину страховий поліс.
09.03.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав статусу УБД у встановленому порядку. Адже, довідка про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Луганській областях, забезпеченні їх здійснення – це документ на підставі, якого надається статус УБД, проте він не замінює посвідчення УБД у розумінні Закону для звільнення від страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач отримав посвідчення учасника бойових дій вже після вчинення ДТП, а саме 22 травня 2024 року. Стаття 13 Закону не встановлює обов`язку МТСБУ відшкодовувати збитки внаслідок ДТП, винуватцями якої є військовослужбовці, що на момент ДТП не мають статусу «учасника бойових дій». Відтак, на момент ДТП на Відповідача не поширювалися п. 13.1 ст. 13 Закону, оскільки він не мав статусу «учасника бойових дій». Таким чином, Відповідач є особою, яка відповідає за заподіяну шкоду спричинену внаслідок ДТП.
Представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у позові з підстав наведених у відзиві.
Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.01.2024 року в м. Кропивницький відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «NISSAN PRIMERA DW 714 JH» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , який здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з № НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, що підтверджується копією вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.11.204 у справі № 390/743/24 та ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.01.2025 вирок залишено без змін.
З матеріалів справи вбачається, що потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «NISSAN PRIMERA DW 714 JH» д.н.з. НОМЕР_3 не був забезпечений, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Представник потерпілого ОСОБА_2 , адвокат Грицан Р.О. 07 квітня 2025 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності – 85 200 грн. Витрати на лікування – 7 559 грн 70 коп. Моральна шкода – 4 697,99 грн.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1439 від 05.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 надійшов у стаціонар у травматологічне відділення 29.01.2024 року. Повний діагноз: закритий багатоуламковий перелом крила та тіла лівої здухвинної кістки в т.ч. черезацетабулярний зі зміщенням уламків.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4101 від 15.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 надійшов на стаціонар у травматологічне відділення 18.03.2024. Повний діагноз: консолідований перелом крила та лівої здухвинної кістки в т.ч. черезацетабулярний. Стабілізація АЗФ 29.01.2024. Слабоконсолідований перелом лівої великогомілкової кістки, БІОС. Попереково-крижова плексопатія ліворуч з помірними чутливими порушеннями.
З копії довідки МСЕК № 389233 вбачається, що ОСОБА_2 у зв`язку з ІІІ групою інвалідності протипоказані значні фізичні навантаження, тривала хода.
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 20.11.2024 року, виданої ОСОБА_2 у зв`язку із ІІІ групою інвалідності загальне захворювання.
На підставі наказу та довідки № 1 від 10 липня року позивачем було відшкодовано зазначену шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 96 000 грн. Також, позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 553 грн.
Із наданих суду доказів вбачається, що відповідачем сума виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої особи позивачу в повному обсязі повернута відповідачем не була, та на дату подачі позову її розмір разом із витратами, пов`язаними із визначенням розмір завданих збитків складає 96 000 грн.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1187, ч. 1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підп. г) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної події, автомобіль«NISSAN PRIMERA DW 714 JH» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Водій та власник пошкодженого автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та 07.04.2025 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі наказу та довідки № 1 від 10.07.2025 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило виплату потерпілому ОСОБА_2 відшкодування в сумі 96 000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 23384 від 16.07.2025 року.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.
В частині 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. 38.2.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час виникнення правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.12.2014 року у справі №1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 02.07.2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо). У відповідному рішенні Конституційний Суд України визначив, що страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом №1961. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом №1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія п.13.1 ст.13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (пп.39.2.1 п.39.2 ст.39, пп.«г» п.41.1 ст.41 Закону №1961).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець, надавши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій, визначив, що якщо така особа правомірно експлуатує транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Безпосередня участь у бойових діях у воєнний час є первинною та визначальною підставою для реалізації військовослужбовцем відповідних прав і гарантій встановлених державою.
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 3779 від 06.09.2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_6 , матрос ОСОБА_1 у період з 01.06.2023 року по теперішній час брав учать у заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
Механізм надання статусу учасника бойових дій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (із змінами)(далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 Порядку статус учасника бойових дій надається, зокрема військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
22 травня 2024 року ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_7 .
Як зазначалося вище, дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої МТСБУ подано позовну заяву сталася 29.01.2024 року, тобто після подій, коли відповідач брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та надано статус учасника бойових дій.
Ураховуючи викладені обставини, принцип правової визначеності, суд вважає, що відповідач є особою, на яку поширюється дія п.13.1. ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих без можливості застосування регресу.
Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги надані докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Інші обставини, зазначені в позові та у відповіді на відзив вказаних обставин не спростовують.
Згідно із статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судовівитрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст. 993, 1191, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
У Х В А Л И В :
В позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ЄДРПОУ 21647131, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя: 	Сольський В. В.