КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/564/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року місто Київ
справа №371/1352/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі судового засідання Балковій А.С.,

за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника - Пастушенко Марини Володимирівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що при направленні до суду адміністративного протоколу щодо нього поліцейськими не було долучено сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу перед проходженням тесту, що є необхідною умовою для підтвердження його справності та точності вимірювань.
Вказував, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння йому було запропоновано працівниками поліції провести за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», результати якого у будь-якому разі не могли бути визнані допустимим доказом, зокрема з тих підстав, що прилад «Драгер Алкотест 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1413/27858 та положень ч.2 ст.266 КУпАП унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції.
Зазначав, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що йому у відповідності до Інструкції було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, зокрема не містить відомостей про згоду з результатами огляду та/або підписів останнього і наявне у матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Посилався на те, що працівниками поліції було допущено порушення процедури освідування, оскільки матеріали долученого відеозапису не містять даних про роз`яснення йому права пройти освідування в медичному закладі, через його незгоду з показниками приладу «Alcotest Drager 6810». 
Вказував, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього на вказані фактичні обставини та порушення вимог закону при проведенні огляду водія на стан сп`яніння не звернув уваги, належної оцінки їм не надав, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про доведеність наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується, та його винуватості.
Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року.
В обґрунтування вимог, посилався на те, що оскаржувана постанова була винесена 02 вересня 2025 року, строк на її оскарження закінчується 12 вересня 2025 року.
Вказував, що не погодившись із оскаржуваною постановою його представником - Пастушенко М.В. через систему «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.
Зазначав, що Київським апеляційним судом було повернуто апеляційну скаргу його представника у зв`язку з відсутністю на думку суду, повноважень у представника на подання апеляційної скарги в його інтересах.
Посилався на те, що постанову Київського апеляційного суду, якою повернуто апеляційну скаргу ним було отримано 10 листопада 2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення АТ «Укрпошта».
В судовому засіданні, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 02 вересня 2025 року.
Відповідно до супровідного листа від 09 вересня 2025 року Миронівським районним судом Київської області ОСОБА_1  було направлено копію оскаржуваної постанови на поштову адресу (а.с.70).
Доказів отримання  ОСОБА_1 оскаржуваної постанови від 09 вересня 2025 рокуматеріали справи не містять.
Апеляційна скарга Пастушенко М.В., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 була подана у десятиденний термін з моменту ухвалення оскаржуваної постанови, а саме 11 вересня 2025 року.
Постановою судді Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року апеляційну скаргу Пастушенко М.В., подану в інтересах ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, оскільки Пастушенко М.В. не є особою, яка відповідно до положень ст.294 КУпАП, має право подавати апеляційну скаргу на постанову Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року.
Відповідно до супровідного листа від 06 листопада 2025 року Київським апеляційним судом ОСОБА_1 було направлено копію вказаної постанови на поштову адресу та отримано останнім 10 листопада 2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с.87, 102).
Апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно була подана 12 листопада 2025 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9 а) ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №127554, 12 вересня 2024 року о 00:20 год. в с. Росава по вулиці Центральна, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з.   НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`янінняпроводивсяна місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6810. Проба позитивна - 2,59% проміле.Чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2024 року серії ЕПР1 №127554. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1  в протоколі не вказав;
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820, за результатами якого у ОСОБА_1  виявлено наявність алкоголю в розмірі 2,59%;
актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Коптілим Д.О.;
розпискою від 12 вересня 2024 року згідно з якою ОСОБА_3 , зобов`язується доставити транспортний засіб Volkswagen Golfд.н.з.   НОМЕР_1 в с. Росава, вул. Першотравнева, 23, так як водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відсторонений від керування;
поясненнями ОСОБА_1 від 12 вересня 2024 року в яких зазначено, що 12 вересня 2024 року близько 00:20 год. він керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з.   НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції під час дії комендантської години. Вказував, що він сьогодні вживав алкогольні напої, а саме пиво 1 л. При спілкуванні працівники поліції повідомили йому, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти тест на місці зупинки, на що він погодився. Результат огляду - 2,59%. В подальшому на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП;
відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що при направленні до суду адміністративного протоколу щодо нього поліцейськими не було долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу перед проходженням тесту, що є необхідною умовою для підтвердження його справності та точності вимірювань, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) дозволені для застосування на території України медичні вироби. Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest-6810» відноситься до числа дозволених для застосування засобів вимірювальної техніки.
В ч 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
З даних тесту №3096 вбачається, що останнє калібрування «Drager Alcotest 6810» приладу №ARAM-3574проведено 20 лютого 2024 року.
Оскільки останнє калібрування даного приладу «Drager «Alcotest 6810» було проведено 20 лютого 2024 року, то станом на дату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням - 12 вересня 2024 року, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.
Пунктом 5 Розділу 2 Інструкції №1452/735 встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З відеозапису вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1  не вимагав свідоцтва про повірку технічного засобу.
Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що йому відповідно до Інструкції було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився та повідомив, що він пив пиво, про що і зазначено в поясненнях самого ОСОБА_1 (а.с.8), (00:19:19, 00:21:50). Після проходження огляду ОСОБА_1  своєї незгоди з результатами не висловлював. Яквбачається з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 з результатами огляду погодився про, що свідчить підпис останнього (а.с.3).Будь яких зауважень в протоколі ним не було зазначено. Оскільки ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Drager» не висловлював незгоду з результатами огляду, відтак у працівників поліції не було підстав пропонувати останньому пройти огляд у медичному закладі.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9 а) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у строк на апеляційне оскарження постанови судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.