ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31979/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року (суддя Рябчук О.С.) в справі № 160/31979/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації державної спеціальної служби транспорту, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації державної спеціальної служби транспорту, Міністерства оборони України про:
визнання протиправною відмови у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги, передбаченої пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку із загибеллю його батька - військовослужбовця ОСОБА_2 ;
зобов`язання Міністерство оборони України, комісією Адміністрації державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути його заяву із документами про призначення одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_2 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, висловлених за наслідками розгляду цієї справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 28 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Звертає увагу, що позивач як рідний син є членом сім`ї загиблого військовослужбовця. Відповідне право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця рідного батька законодавчо визначено, а вказані правові норми неконституційними не визнавалися, отже права позивача як непрацездатної повнолітньої особи з інвалідністю з дитинства грубо порушені з боку відповідача, а такий спосіб захисту його порушеного права є належним та достатнім. 
Не погоджується із обґрунтування відмови в задоволенні позову, вказує, що саме відповідачів як на державні органи покладено обов`язок визначати та виявляти коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги щодо конкретного загиблого військовослужбовця, під час призначення одноразової грошової допомоги залучати всіх осіб, які мають на це право, з огляду на те, що відповідачі як державні органи мають доступ до всіх державних реєстрів в тому числі до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно з якими у загиблого ОСОБА_2 є рідний син ОСОБА_1 , який крім того є особою з інвалідністю з дитинства та потребує соціального та іншого захисту від державних органів. Тому не можна вважати дії відповідачів та ухвалене ними рішення законним та обґрунтованим.
Судом першої інстанції зроблено передчасні та не підтверджені належними документами, висновки, що виплата одноразової грошової допомоги вже повністю здійснена, в матеріалах справи відсутні докази того, що одноразова грошова допомога вже виплачена.
Звертає увагу, що з 1 вересня 2025 року змінено порядок виплати одноразової грошової допомоги у 15 млн грн сім`ям загиблих військових: 20% суми (3 млн грн) виплачується одразу, а решта 80% (12 млн грн) - рівними частинами протягом 80 місяців (приблизно по 150 тис. грн щомісяця). 
Зауважує, що заявлені позивачем вимоги не породжують додаткову виплату коштів із державного бюджету, а тільки перерозподіл згідно виплачених сум між особами, які вже отримують дану виплату та позивачем. 
У відзиві відповідачі військова частина НОМЕР_1 та Адміністрації державної спеціальної служби транспорту просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2024 № 330 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу у зв`язку зі смертю. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 № 237 “Про підсумки службового розслідування” встановлено, що причиною загибелі стрільця 3 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 є поранення, несумісні з життям, отримані внаслідок бойового ураження під час дій збоку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання. 
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 11 грудня 2024 року № 4464 – травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. 
ОСОБА_4 звернулася із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка. 
На засіданні комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення (протокол від 13.03.2025 № 731) щодо виплати ОГД, згідно наданої заяви, громадянці ОСОБА_5 (дружині ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 15000000 грн. 00 коп.
Батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 05.03.2025 року (видане повторно).
ОСОБА_1 згідно довідки до акта огляду медико – соціальною експертною комісією серії 12ААГ №561741 є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2361 грн. на місяць, що підтверджується листом начальника відділу № 23 обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду у Дніпропетровській області від 23.10.2025. р.
Після загибелі батька ОСОБА_1 звернувся особисто до військової частини НОМЕР_1 з заявою про надання йому одноразової грошової допомоги після загибелі його батька - військовослужбовця ОСОБА_2 та надав до заяви необхідний пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги після загибелі його батька. 
Станом на 22 травня 2025 року була відсутня будь-яка інформація щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання йому одноразової матеріальної допомоги після загибелі його батька - військовослужбовця ОСОБА_2 .
Представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Міністерства оборони України щодо отримання інформації про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання йому одноразової грошової допомоги після загибелі його батька - військовослужбовця ОСОБА_2 . 
01.08.2025 р. листом вих. № 518/Вих3ВГ/116 Адміністрації державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України в адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Бур`янської Вікторії Володимирівни направлено відповідь в якій зазначено: 
“В Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту розглянуто Ваш адвокатський запит від 14.07.2025 р. №14/07-25 щодо надання інформації стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги (далі ОГД) та в межах компетенції повідомляється. 
Документи для прийняття рішення щодо виплати ОГД членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 розглянуті Комісією Адміністрації державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі – Комісія) та прийнято рішення про виплату ОГД згідно наданих заяв (протокол від 13.03.2025 № 731).
Громадянин ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату ОГД у зв`язку з загибеллю його батька військовослужбовця ОСОБА_2 29.03.2025 після розгляду документів та прийняття рішення Комісією. 
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.”
Врахувавши, що у випадку, коли одноразова грошова допомога вже виплачена, реалізація права дитини здійснюється не через повторне звернення до Міністерства оборони України, а шляхом пред`явлення вимоги до фактичних отримувачів коштів про перерозподіл належної їй частки у встановленому законом порядку.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати протиправною відмову адміністрації Державної спеціальної служби транспорту у розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги після її призначення дружині загиблого, а отже й підстави для задоволення позову відсутні. 
Суд визнає висновки суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 05 березня 2025 року (видане повторно).
ОСОБА_1 згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №561741 є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи.
ОСОБА_2 проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2024 року № 330 (по стройовій частині) ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу у зв`язку зі смертю. 
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв смерть ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16 жовтня 2024 року № 237 «Про підсумки службового розслідування» причиною загибелі стрільця 3 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_2 є поранення, несумісні з життям, отримані внаслідок бойового ураження під час дій збоку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання. 
ОСОБА_4 звернулася із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка. 
Протоколом засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 13 березня 2025 року № 731 ухвалено рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 (дружині ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 15000000 грн. 
ОСОБА_1 29 березня 2025 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги після загибелі його батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , надавши до заяви необхідний пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги після загибелі його батька.
На адвокатський запит листом від 01 серпня 2025 року Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту повідомлено, що документи для отримання рішення щодо виплати ОГД членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 розглянути комісією Адміністрації державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за прийнятого рішення про виплату ОГД згідно з наданими заявами (протокол від 13.03.2025 № 731). ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату ОГД у зв`язку з загибеллю його батька військовослужбовця ОСОБА_2 29.03.2025 після розгляду документів та прийняття рішення комісією, тому питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
За змістом частини першої статті 16 Закону № 2011-XII (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (частина перша статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ).
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (частина друга статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до пункту а) частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Частиною третьою статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.
Частиною першою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ установлено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат, визначених абзацом другим пункту 2 статті 16-1 цього Закону.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна з таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках.
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. 
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – постанова № 168).
Пунктом 2 постанови № 168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
У разі наявності особистого розпорядження осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови (крім осіб начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро), на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за вибором визначається розмір частки таких осіб у відсотках. Розмір допомоги осіб, які мають на неї право, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, визначається відповідно до розміру часток, зазначених в особистому розпорядженні, у відсотках.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України “Про Національну поліцію” та пункті 4 статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України “Про Національну поліцію” та пункті 4 статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України “Про Національну поліцію” та пункті 4 статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України “Про Національну поліцію” та статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця ОСОБА_2 виникло 17 вересня 2024 року.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з пунктом 13 Порядку N 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
За обставинами цієї справи комісією Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ухвалено рішення (протокол від 13 березня 2025 року № 731) про виплату дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн. 
ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його батька військовослужбовця ОСОБА_2 29 березня 2025 року, тобто після розгляду документів та прийняття рішення комісією про виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн.
Верховним Судом у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 560/12192/24 сформульовано висновок, за яким «однак зазначене положення не створює нового суб`єктивного права на повторне призначення або “донарахування” одноразової грошової допомоги щодо конкретного загиблого військовослужбовця після того, як така допомога вже була розподілена та виплачена іншим членам його сім`ї. Його зміст спрямований на розширення часових меж застосування закону до неврегульованих випадків, однак не вбачає покладення на державу додаткового бюджетного зобов`язання у межах одного і того самого випадку загибелі військовослужбовця. Законодавець, розширюючи коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, не змінював установленого статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ принципу рівності часток між усіма отримувачами та не передбачав покладення на державу фінансового зобов`язання держави понад фіксовану суму, визначену Постановою № 168. Таким чином право дитини на одноразову грошову допомогу не втрачається, однак може бути реалізоване виключно в межах уже виплаченої суми шляхом перерозподілу часток між отримувачами за правилами, встановленими пунктом 2 Постанови № 168.
Таким чином, коли одноразова грошова допомога вже була призначена і виплачена іншим членам сім`ї загиблого, дія пункту 2 Перехідних положень не породжує нового права на повторне призначення або додаткову виплату коштів із державного бюджету. У такій ситуації реалізація права дитини можлива лише у спосіб, прямо передбачений абзацом тринадцятим пункту 2 постанови КМУ № 168, - шляхом перерозподілу вже виплаченої суми між отримувачами за їх взаємною згодою або в судовому порядку.
Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин наведений висновок Верховного Суду, суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у випадку, коли одноразова грошова допомога вже виплачена, реалізація права іншої особи, яка звертається за виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється не через повторне звернення до відповідного органу (в цьому випадку - Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту), а шляхом пред`явлення вимоги до фактичних отримувачів коштів про перерозподіл належної їй частки у встановленому законом порядку, а також про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апелянта спростовані наведеними висновками суду.
Аргумент про зміну правового регулювання питання виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, щодо збільшення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, не мають правового значення в контексті спірних правовідносин, адже й після зміни правового регулювання законодавцем передбачено, що якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами. 
Також є безпідставним посилання апелянта на відсутність доказів виплати усієї суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 , позаяк у межах спірних правовідносин правове значення має факт призначення одноразової грошової допомоги, а не її виплати.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в справі № 160/31979/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в справі № 160/31979/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації державної спеціальної служби транспорту, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 22 квітня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов