Справа № 130/1739/25
Провадження № 22-ц/801/886/2026
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Справа № 130/1739/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,
з участю секретаря судового засідання Закерничної А. О.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2026 року, ухвалене у складі судді Порощука П. П. в залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про неможливість довести порушення відповідачем вимог умов укладеного договору внаслідок розміщених у засобах масової інформації висновку офісу президента України про обов`язковість надання суддям хабаря для ухвалення ними правосудного рішення.
Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між сторонами укладено договір, який відповідач протягом років не виконує, при цьому постійно надає позивачу та в суд неправдиву інформацію.
Тому з посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 , звернувшись в суд із позовом просив:
- визнати порушення його права, зазначеного у п. 3 ч. 6.1 договору щодо права споживача на отримання інформації;
- визнати порушення відповідачем п. 5 розділу 2.2. договору про зобов`язання відповідача надавати інформацію споживачу щодо умов договору, а саме ненадання відповідачем відповіді на усі питання споживача в його заяві від 15 травня 2025 року;
- визнати, що умови укладеного договору від 01 січня 2019 року почали виконуватися з дати 13 серпня 2022 року, зазначеної споживачем у заяві-приєднання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2026 року у задоволенні позову було відмовлено.
Суд першої інстанції з урахуванням встановлених у справі обставин, вважає, що при зверненні до суду позивач не обґрунтував належним чином порушення його прав як споживача та не надав достатніх, допустимих та належних доказів, які б підтверджували таке порушення, тому докази та доводи позивача, щодо невиконання відповідачем умов укладеного договору, є необґрунтованими. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 березня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2026 року справу призначено до розгляду на 16 квітня 2026 року о 09 год 45 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що згідно з умовами договору він має право звертатися до постачальника з конкретними запитаннями, а постачальник – обов`язок надавати йому конкретні відповідачі, а не цитувати закони України та правила.
На заяву від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 не отримав жодної відповіді на свої запитання.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому у поданій скарзі просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому у поданому відзиві на скаргу просив розгляд справи проводити у його відсутність. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
01 січня 2019 року між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 20360553 за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 4-7).
11 липня 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 8).
На а. с. 3 заява ОСОБА_1 керівнику ТОВ «Енера Вінниця» від 15 травня 2025 року, у якій він просив надати йому згідно розділу 13 договору рекомендованим листом відповідь в якому місяці, числа та року умови укладеного договору почали виконуватися; в якому місяці, числа та року ОСОБА_1 надіслана заява-приєднання; з якого місяця, числа, року ОСОБА_1 приєднався до договору згідно розділу 13 договору; надати копію надісланої ним товариству заяви-приєднання з датою початку постачання електроенергії.
11 червня 2026 року ТОВ «Енера Вінниця» надіслало відповідь на заяву ОСОБА_1 , яка надійшла товариству 21 травня 2025 року, у якому товариство зазначило:
«ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. № 429 - знаходиться у вільному доступі), починаючи з 01.01.2019 року. 
Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13 квітня 2017 року (надалі - Закон) та іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 (надалі - РССЕЕ). 
Абзацом 4 пункту 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визначено, що електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж семи років з 1 січня 2019 року, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. 
В розумінні Закону, універсальна послуга – постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону). 
Товариство здійснює постачання електричної енергії до Вашого домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 . 
Слід додатково зазначити, що факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено Товариством у судах першої та другої інстанції по справах №130/893/20 та №130/2553/19, які наявні у Вас як учасника процесу. 
Так, судами в рамках розгляду вказаних справ встановлено, що ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору приєднання – Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії на оплати виставлених рахунків, починаючи з 01.01.2019.
Таким чином, факт укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є безспірним, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Як Вам відомо, інших договорів про постачання електричної енергії за вказаною адресою споживача, укладених між Вами та Товариством – немає. 
Одночасно повідомляємо, що на виконання вимог Закону, Товариством розміщено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та відповідні комерційні пропозиції на своєму офіційному веб-сайті, з якими Ви можете ознайомитися, перейшовши за посиланням: https://vin.enera.ua/el/contracts» (а. с. 2).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як визначено ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Звертаючись в суд із позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що його права порушені відповідачем, оскільки ним надано неповну відповідь на заяву ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року.
Втім, як видно зі змісту листа ТОВ «Енера» № 1.13-3062 від 11 червня 2025 року, товариством було надано вичерпну відповідь щодо запитуваної ОСОБА_1 інформації, незгода ОСОБА_1 із способом викладення якої не свідчить про порушення його прав.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх недоведеністю, а викладені у апеляційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі було залишено поза увагою невідповідність визначеного ОСОБА_1 предмета позову – «про неможливість довести порушення відповідачем вимог умов укладеного договору внаслідок розміщених у засобах масової інформації висновку офісу президента України про обов`язковість надання суддям хабаря для ухвалення ними правосудного рішення» та не вжито з цього приводу жодних заходів реагування.
У зв`язку із цим колегія суддів роз`яснює ОСОБА_1 , що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, а звернення до суду вимагає дотримання заявником певних норм та стандартів поведінки, зокрема, при викладенні суті звернення, порушення яких може бути розцінено як неповага до суду та потягнути за собою притягнення заявника до відповідальності.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 450,40 грн (3 028 грн х 0,4 х 3 вимоги х 150%), слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2026 року залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 450,40 грн (п`ять тисяч грн чотириста п`ятдесят грн 40 хв) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота

С. Г. Копаничук