ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3087/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фріанна Фудз» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛ КА»
про стягнення 67 502, 57 грн
Без виклику учасників справи;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фріанна Фудз» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міл КА» про стягнення 67 502, 57 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 750/10/21 від 15.10.2024 в частині оплати за поставлений товар. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 43 586, 64 грн основного боргу, 11 844, 36 грн пені, 7 996, 85 грн 20 % річних та 4 074, 42 грн інфляційних втрат.
Разом із позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2025 було відкрито провадження у справі № 911/3087/25. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.
Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5, 11 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету – рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.10.2025 була доставлена ТОВ «МІЛ КА» до його електронного кабінету 07.10.2025 о 19:20, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК та те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача пізніше 17 години, днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі є 08.10.2025.
Судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.10.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В. з 15.11.2025 до 27.02.2026 включно перебувала на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, рішення у даній справі ухвалюється судом після виходу судді на роботу. 
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області
ВСТАНОВИВ:
15.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фріанна Фудз» (далі – постачальник, позивач) Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛ КА» (далі – покупець, відповідач) укладено договір поставки № 750/10/24 (далі – договір), за змістом п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві товар, визначений у п. 1.2 цього договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити цей товар.
Згідно з пп. 1.2, 1.3 договору, асортимент, найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару зазначаються у видаткових накладних постачальника, які після підписання сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні ст. 266 ГК України, та є невід`ємною частиною цього договору. Постачальник відповідно цього договору є продавцем окремих партій товару.
Відповідно до п. 2.1 договору, поставка товару здійснюється окремими партіями, відповідно до наданого покупцем та схваленого постачальником замовлення на поставку товару.
Пунктами 2.2-2.4 договору передбачено, що асортимент та кількість товару в кожній партії, покупець вказує в замовленні на поставку відповідної партії товару. Замовлення на поставку відповідної партії товару може подаватися покупцем наступним чином: - через офіційний веб-сайт постачальника 1ff.com.ua; - надсилання письмового замовлення електронною поштою на адресу постачальника; - телефонного дзвінка постачальнику; - через систему електронного документообігу (EDIN, Вчасно); - надсилання повідомлення через погоджені з постачальником месенджери (Viber, WhatsApp, Telegram) або через чат-боти постачальника. В замовленні обов`язково повинно бути вказано: - кількість товару; - вид та найменування товару; - строк поставки товару.
Постачальник у строк, який не перевищує 5 (п`ять) робочих днів від дати одержання замовлення покупця на поставку відповідної партії товару, розглядає замовлення та погоджується на поставку (часткову поставку) відповідної партії товару або відмовляється від поставки (п. 2.5 договору).
Згідно з п. 2.6 договору, про підтвердження заявки або про її відхилення постачальник сповіщає покупця письмово (шляхом надсилання повідомлення через погоджені з постачальником месенджери або e-mail повідомлення) або/та усній формі (по телефону).
За змістом п. 3.1 договору, товар повинен бути поставлений покупцю в термін, погоджений в усній чи письмовій формі з постачальником, на кожну окрему поставку товару, відповідно до умов цього договору. Поставка товару здійснюється за рахунок постачальника.
Пунктом 3.2 договору узгоджено, що датою поставки (передачі) товару постачальника у власність покупця, є дата зазначена у видатковій накладній на відпуск товару (кожної окремої поставки товару).
Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP – до місця призначення, вказаного в замовленні (правила «Інкотермс» 2020), тобто постачальник здійснює поставку товару покупцю без розвантаження, своїми засобами і за свій рахунок на адресу і в строки, що вказані в такому замовленні, за умови дотримання покупцем п. 3.4 цього договору (п. 3.3 договору).
У пункті 3.4 договору сторони погодили, що у разі, якщо сума замовлення менша, ніж мінімальна сума замовлення, встановлена постачальником, покупець зобов`язується сплатити додаткову плату за доставку товару. Мінімальна сума замовлення та розмір додаткової плати за доставку визначаються постачальником та повідомляються покупцю, шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника 1ff.com.ua
Відповідно до п. 3.7 договору, постачальник надає покупцю на поставлений товар наступні документи: видаткову накладну, товарно-транспортні накладні, документи, що підтверджують якість товару.
Право власності, ризик випадкової загибелі і випадкового пошкодження товару переходить до покупця у момент підписання сторонами видаткової накладної, яка засвідчує момент приймання товарів покупцем в місці поставки (п. 3.8 договору).
Сторони у пункті 3.9 договору дійшли згоди, що під час виконання умов цього договору сторони можуть складати та використовувати електронні документи із застосуванням ЕЦП/КЕП за допомогою акредитованих сервісів електронного документообігу, відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Всі документи, передані по ЕДО, визнаються рівнозначними документам на паперовому носієві. Підтвердження руху документів по ЕДО (відправлення, отримання, прочитання, доставка тощо) вважається легітимним, і є фактом підтвердження прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін, і не вимагає додаткового доказування. При виникненні суперечок, розбіжностей і конфліктів, всі електронні документи, направлені за допомогою ЕДО-провайдера є незаперечними доказами.
За змістом п. 4.5 договору, підписанням цього договору покупець свідчить, що особи, які будуть приймати товар, підписувати видаткові накладні, товарно-транспортні накладні про приймання товару від імені покупця, мають відповідні повноваження на таке підписання та приймання товару в інтересах та на користь покупця. Покупець не має права не сплачувати за поставлений постачальником товар та відмовитися від його приймання на підставі відсутності відповідних повноважень у особи, яка підписала від його імені відповідні документи і прийняла товар в інтересах і на користь покупця.
Відповідно до пп. 5.1-5.2 договору, ціна на товар встановлюється в національній валюті України – гривні (з урахуванням податку на додану вартість) і вказується в видаткових накладних та/або рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього договору. В ціну товару включені вартість тари та упаковки товару. Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх видаткових накладних на відвантаження товару покупцю за весь час дії цього договору.
Згідно з п. 5.3 договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку в українській національній валюті – гривні, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Товар вважається оплаченим з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, який вказаний в видатковій накладній.
У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди, що розрахунки за кожну поставлену партію товару, здійснюються покупцем протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару. Датою поставки є дата, зазначена у видатковій накладній.
Оплата, отримана від покупця, зараховується постачальником у порядку черговості виникнення грошових зобов`язань, відповідно до методу FIFO (First In, First Out), що означає, що кошти, перераховані покупцем, першочергово погашають найстаріші заборгованості за поставлені раніше партії товару, незалежно від зазначених покупцем призначень платежу (п. 5.4 договору).
Відповідно до п. 6.5 договору, при порушенні покупцем строків оплати товару (по кожній партії окремо), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період затримки оплати.
Пунктом 6.6 договору також передбачено, що при порушенні покупцем строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику 20 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України та інфляційні за весь період прострочення платежу.
Відповідно до пп. 10.1, 10.2 договору, договір набирає чинності з дати його укладання сторонами і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо жодна з сторін договору за 30 робочих днів до припинення дії договору не заявить про намір припинити його дію, цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік. Такий же порядок продовження строку дії договору передбачається на кожний наступний термін його дії.
У пункті 11.7 договору сторони погодили, що договір вважається підписаним належним чином якщо: - в разі укладення договору в паперовій формі, договір власноручно підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін (за наявності); - в разі укладення договору в електронній формі, договір підписаний уповноваженими представниками сторін шляхом використання ЕЦП/КЕП.
Суд встановив, що договір поставки укладений сторонами в електронній формі та підписаний уповноваженими представниками сторін шляхом використання ЕЦП/КЕП, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом перевірки електронних підписів у сервісі «Вчасно».
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення однією із сторін іншій стороні за 30 робочих днів до припинення дії договору повідомлення про намір припинити його дію відповідно до п. 10.2 договору, суд дійшов висновку, що договір поставки № 750/10/24 від 15.10.2024 був продовжений на наступний календарний рік на тих же умовах.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджує, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 43 586, 64 грн, що підтверджується копією видаткової накладної № 28185 від 24.10.2024 на суму 43 586, 64 грн, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх відтисками печаток без будь-яких зауважень та заперечень.
Проте, як зазначив позивач, відповідач в порушення пп. 5.3, 5.5 договору зобов`язання не виконав належним чином та не оплатив поставлений товар за видатковою накладною № 28185 від 24.10.2024 на суму 43 586, 64 грн, у зв`язку із чим станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу покупця перед постачальником за переданий товар згідно з вказаною видатковою накладною складає 43 586, 64 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2025 позивач направив відповідачу лист-вимогу вих. № Л-2025-07-028 від 10.07.2025, якою повідомив, що станом на 10.07.2025 загальна протермінована заборгованість покупця становить 43 586, 64 грн. Листом позивач вимагав відповідача протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа-вимоги перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму заборгованості за договором у розмірі 43 586, 64 грн. На підтвердження направлення вказаного листа позивач долучив до матеріалів справи копію опису вкладення до цінного листа за № 0305600182221 від 19.07.2025 та поштову накладну до вказаного поштового відправлення.
Проте, як зазначив позивач, відповідач відповідь на лист-вимогу не направив, заборгованість у строк, визначений вимогою, не сплатив.
Враховуючи наведене вище, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 43 586, 64 грн основного боргу, а також за порушення грошового зобов`язання за договором нарахував та заявив до стягнення з відповідача 11 844, 36 грн пені, 7 996, 85 грн 20 % річних та 4 074, 42 грн інфляційних втрат.
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір поставки № 750/10/24 від 15.10.2024 як належну підставу у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 662, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.
Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, – відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як було встановлено судом вище та узгоджено сторонами в п. 3.2 договору, датою поставки (передачі) товару постачальника у власність покупця, є дата зазначена у видатковій накладній на відпуск товару (кожної окремої поставки товару).
Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP – до місця призначення, вказаного в замовленні (правила «Інкотермс» 2020), тобто постачальник здійснює поставку товару покупцю без розвантаження, своїми засобами і за свій рахунок на адресу і в строки, що вказані в такому замовленні, за умови дотримання покупцем п. 3.4 цього договору (п. 3.3 договору).
Право власності, ризик випадкової загибелі і випадкового пошкодження товару переходить до покупця у момент підписання сторонами видаткової накладної, яка засвідчує момент приймання товарів покупцем в місці поставки (п. 3.8 договору).
Суд встановив вище, що позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу обумовлений товар на загальну суму 43 586, 64 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № 28185 від 24.10.2024 на суму 43 586, 64 грн, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх відтисками печаток без будь-яких зауважень та заперечень.
Претензій щодо кількості та якості поставленого товару, оформлення усієї необхідної супровідної документації на товар матеріали справи не містять.
Отже, суд встановив, що позивач виконав зобов`язання за договором належним чином.
Відповідно до ст. 691, ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання – є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди, що розрахунки за кожну поставлену партію товару, здійснюються покупцем протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару. Датою поставки є дата, зазначена у видатковій накладній.
Згідно з п. 5.3 договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку в українській національній валюті – гривні, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Товар вважається оплаченим з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, який вказаний в видатковій накладній.
За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи наведені вище приписи законодавства, а також умови п. 5.5 договору, суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем поставленого товару за видатковою накладною № 28185 від 24.10.2024 є таким, що настав 31.10.2024. 
Проте, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем шляхом подання до суду доказів, відповідач зобов`язання за договором в частині оплати поставленого за видатковою накладною № 28185 від 24.10.2024 товару не виконав належним чином та не оплатив поставлений товар на суму 43 586, 64 грн.
Станом на дату розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оплати поставленого товару за видатковою накладною № 28185 від 24.10.2024, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором в розмірі 43 586, 64 грн. Протилежно суду не доведено. Доказів оплати поставленого товару до суду не надано.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.
Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 43 586, 64 грн основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.
Крім того, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором в частині своєчасної оплати поставленого товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 11 844, 36 грн пені, 7 996, 85 грн 20 % річних та 4 074, 42 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 6.5 договору, при порушенні покупцем строків оплати товару (по кожній партії окремо), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період затримки оплати.
За порушення відповідачем зобов`язання за договором в частині своєчасної оплати поставленого товару позивач нарахував на підставі 6.5 договору та заявив до стягнення з відповідача 11 844, 36 грн пені, розрахованої на загальну суму заборгованості за період прострочення з 01.11.2024 до 01.10.2025.
Суд зазначає, що позивачем, з урахуванням умов п. 5.5 договору та дати поставки товару за видатковою накладною № 28185 від 24.10.2024, вірно визначено початок періоду прострочення грошового зобов`язання.
Перевіривши розрахунок сум пені, з урахуванням умов договору, дати поставки товару, порядку розрахунків, погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку із чим вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 11 844, 36 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.
Суд звертає увагу позивача, що Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця – інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця – інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Пунктом 6.6 договору також передбачено, що при порушенні покупцем строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику 20 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України та інфляційні за весь період прострочення платежу.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором в частині своєчасної оплати поставленого товару, позивач нарахував на підставі п. 6.6 договору та ст. 625 ЦК України та заявив до стягнення з відповідача 7 996, 85 грн 20 % річних та 4 074, 42 грн інфляційних втрат, розраховані на загальну суму заборгованості за період прострочення з 01.11.2024 до 01.10.2025.
Перевіривши розрахунок позивача сум 20 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, дати поставки товару, порядку розрахунків, погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку із чим вимоги в частині стягнення з відповідача 20 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю у заявлених позивачем сумах. 
Суд наголошує на тому, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, однак відповідач відзив на позов не надав, заборгованість шляхом подання до суду відповідних доказів не спростував, заявлені до стягнення суми не оспорив, контррозрахунку до суду не надав.
Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028, 00 грн (2 422, 40 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).
Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422, 40 грн з урахуванням застосованого коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 – 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛ КА» (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 43, літера А, с. Личанка, Бучанський р-н, Київська обл., 08127; код ЄДРПОУ 44520905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фріанна Фудз» (місцезнаходження: вул. Михайлівська, буд. 21-Б, нежиле приміщення № 34, м. Київ, 01001; код ЄДРПОУ 39291083) 43 586, 64 грн основного боргу, 11 844, 36 грн пені, 7 996, 85 грн 20 % річних, 4 074, 42 грн інфляційних втрат та 2 422, 40 грн судового збору.
3. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.03.2026.

Суддя Л.В. Сокуренко