Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року Справа № 520/24885/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11 липня 2025 року № 637, № 644, № 642, № 649, № 640, № 647 про накладення на ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу; вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач не є суб`єктом рекламної діяльності, оскільки його види економічної діяльності за КВЕД (47.29 - роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна) не пов`язані з рекламою. Відповідачем порушено процедуру розгляду справи, оскільки позивача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (повідомлення надіслано на неправильну адресу: кв. 56 замість кв. 58, а лист повернувся). Відповідачем двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Відповідачем не надано доказів розміщення позивачем реклами 11 липня 2025 року за адресою АДРЕСА_1 . Позивач не є рекламодавцем, виробником чи розповсюджувачем реклами. Написи на щитах ("Ремонт одежды и обуви...", "Агенство недвижимости, маникюр педикюр наращивание, мастерская Юлия...", "Ремонт кожгалантереи, зонтов...") не є рекламою в розумінні ст. 1 Закону України "Про рекламу", а є вивісками чи табличками відповідно до ч. 6 ст. 9 та ч. 7 ст. 8 цього Закону, оскільки інформують про види діяльності в місці їх надання без закликів до придбання. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що отримав інформацію від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Харківської міської ради стосовно розміщення зовнішньої реклами щит на фасаді з інформаційним полем. Відповідач здійснив фотофіксацію та виїзд на місце. Надіслав телефонограму та лист-вимогу позивачу що вважає належним повідомленням позивача. Написи є рекламою, оскільки не відповідають критеріям вивіски (не містять зареєстрованого найменування позивача, не відповідають його КВЕД). Штрафи накладено за різні порушення: за зміст реклами (ч. 1 ст. 6 Закону) та за неподання документів (ч. 2 ст. 26 Закону). Оспорювані рішення прийняті на підставі наявних у контролюючого органу даних та у відповідності до вимог чинного законодавства. Просить у позові відмовити.
Ухвалою суду від 22.09.2025 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали. 
Ухвалою суду від 07.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.
10.11.2025 ухвалою суду клопотання представника відповідача про розгляд справи за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін залишено без задоволення.
27.11.2025 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.
Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Суд установив, 11 липня 2025 року посадовою особою головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області встановлено, що «рекламодавцем ФОП ОСОБА_1 не було надано документів, пояснень, необхідних для здійснення повноважень щодо контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу, стосовно розміщення зовнішньої реклами щит на фасаді з інформаційним полем «Ремонт одежды и обуви…», «Агенство недвижимости, маникюр педикюр наращивание, мастерская Юлия…» « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , що є порушенням абз.1 ч.2 ст. 26 Закону України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу» із змінами та доповненнями». Також посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області встановлено, що «рекламодавцем ФОП ОСОБА_1 розміщувалась зовнішня реклама щит на фасаді з інформаційним полем «Ремонт одежды и обуви…», «Агенство недвижимости, маникюр педикюр наращивание, мастерская Юлия…» « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , з ознаками порушення вимог що є порушенням ч.1 ст. 6 Закону України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу» із змінами та доповненнями».
На підставі цього відповідачем 11 липня 2025 року прийнято рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу: 
- за встановлення інформаційного поля «Ремонт одежды и обуви…» прийнято два рішення - № 637, № 644. Рішенням № 637 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: Мовою реклами є державна мова, у відповідності до ч.7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн. Рішенням № 644 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політіку у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених Законом повноважень, у відповідності до ч.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн; 
- за встановлення інформаційного поля «Агенство недвижимости, маникюр педикюр наращивание, мастерская Юлия…» прийнято рішення № 642 та № 649. Рішенням № 642 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: Мовою реклами є державна мова, у відповідності до ч.7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн. Рішенням № 649 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політіку у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених Законом повноважень, у відповідності до ч.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн; 
- за встановлення інформаційного поля «Ремонт кожгалантереи, зонтов…» прийнято два рішення - № 640, № 647. Рішенням № 640 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: Мовою реклами є державна мова, у відповідності до ч.7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн. Рішенням № 647 вирішено: За недотримання встановлених Законом вимог щодо змісту реклами: за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політіку у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених Законом повноважень, у відповідності до ч.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ФОП ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , штраф у розмірі одна тисяча сімсот грн.
Зобов`язано ФОП ОСОБА_1 , у 15-денний строк після отримання рішення сплатити штраф. Рекламодавцю (виробнику, розповсюджувачу реклами) письмово повідомити орган, який наклав штраф, зазначивши номер та дату платіжного доручення. 
Про прийняття цих рішень позивач дізнався у вересні 2025 року, коли державним виконавцем було накладено арешт на банківський рахунок позивача. 
Після ознайомлення 08 вересня 2025 року з виконавчими провадженнями позивач дізнався про зміст цих рішень відповідача та отримав їх фотокопії. 
Не погоджуючись з постановами головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11 липня 2025 року № 637, № 644, № 642, № 649, № 640, № 647 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами здійснює Закон України «Про рекламу» від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року за №667 (далі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади.
На виконання підпункту 8 пункту 6 Положення Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама, це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.
Згідно із частинами першою, шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.
Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.
Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 року за № 2067 (далі по тексту - Правила).
Відповідно до пункту 3 Правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.
Пунктом 24 Правил визначено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу» визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Частиною третьою статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.
Згідно абзацу 1 частини першої, частин п`ятої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Згідно частин шостої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом №270/96-ВР не встановлено спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.
Застосування Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при реалізації територіальним органом Держпродспоживслужби владних управлінських функцій, які полягають у дотриманні суб`єктами господарювання законодавства про рекламу.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2025 у справі №280/275/24, зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.
Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою КМУ від 26 травня 2004 року №693 (далі по тексту - Порядок №693).
Положеннями пунктів 2-9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.
Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України «Про рекламу», приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).
Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.
Разом з тим, з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» уповноважена особа повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати.
Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.
У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи.
Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника.
При цьому, справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку.
Згідно із пунктами 16-17 Порядку №693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої особи, що розглядала справу, другий - вручається суб`єкту реклами або його представникові, про що на першому примірнику такого рішення робиться відповідна позначка, засвідчена підписом суб`єкта реклами або його представника. У разі розгляду справи без участі суб`єкта реклами або його представника рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надсилається суб`єкту реклами поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.
Відповідно до пункту 19 Порядку №693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу набирає чинності з дня вручення його суб`єкту реклами або його представнику.
Частинами 1-7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлено, що учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.
Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.
У запрошенні зазначаються: 1) найменування та адреса адміністративного органу; 2) назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 3) дата, час і місце, куди запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 4) контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу; 5) інші відомості (за потреби).
Відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи.
Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.
Якщо час отримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, не зафіксовано, воно вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення, крім випадків, якщо є інформація, що запрошення не надійшло або надійшло пізніше. Якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.
Відповідач наводить доводи про те, що позивача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи за допомогою поштового відправлення та телефонограми, відносно яких суд прийшов наступного.
Відповідач надіслав лист-вимогу від 18.06.2025 на адресу позивача вказавши номер квартири позивача 56, хоч вірним номером є 58, що підтверджується довідкою про зареєстроване місце проживання позивача та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Повідомлення повернулось до суб`єкта владних повноважень із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».
Попри те, аналізуючи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, такі містила поштову адресу позивача – АДРЕСА_2 . Тобто дійсно номер квартири позивача вказано невірно, адже він не відповідає даним місця знаходження фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 , адже вірним є номер квартири « 58». 
Попри те, таке поштове повідомлення повернулось до суб`єкта владних повноважень із відміткою «за закінченням терміну зберігання», при невірній адресі місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 .
З огляду на викладене суд критично оцінює такий спосіб повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. 
Разом зі тим, відповідач наводить аргументи про те, що позивача також було повідомлено за допомогою телефонограми від 17.06.2025 за номером телефону, який указано у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача як фізичної особи-підприємця та яка міститься у матеріалах розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, відносно чого суд прийшов наступного. 
Відповідач ототожнює телефонограму із запрошенням учасника адміністративного провадження, передбаченим Законом України «Про адміністративну процедуру», яка надіслана позивачу засобами зв`язку (телефоном). 
Аналізуючи зміст телефонограми /а.с. 83-84/ вимогам вищевказаної норм, суд прийшов переконання про те, що така не містить даних щодо: адреса адміністративного органу; назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу. Окрім цього даний лист містить інші відомості: посаду, ім`я, по батькові посадової особи відповідача без його підпису; дані про передачу телефонограми особою (вказано ім`я та по батькові) та її власний підпис, хоч запрошення у відповідності до Закону України «Про адміністративну процедуру» направляється засобами зав`язку, тобто телефоном.
Як зазначено вище в розумінні вимог ч. 7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що надаючи оцінку змісту телефонограми суб`єкта владних повноважень така викликає сумніви щодо належності повідомлення позивача про дату, час та розгляду адміністративної справи, адже її зміст не містить жодних даних, які б підтверджували направлення такого запрошення для розгляду справи позивачу, ані інформації щодо її доставки адресату; її передачу за допомогою усної комунікації засобами зв`язку, зважаючи на її об`ємний зміст, не підтверджено жодними даними у ній, окрім як власного підпису особи, імені та по батькові без вказання відношення такої особи до даної справи, а тому суд дійшов висновку, що телефонограма не є належним запрошенням позивача взяти участь у розгляді справи щодо нього стосовного порушення законодавства про рекламу. 
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 75 КАС України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Насамперед, суд звертає увагу на те, що загальний розмір штрафу за оспорюваними постановами є суттєвим.
Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №520/1951/2020.
Частина 1 статті 17 зазначеного вище Закону України розкриває поняття принципу «гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні»: особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи; адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків; особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Згідно з статті 63 Закону України «Про адміністративну процедуру» учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом. Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви. Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта.
Заслуховування не проводиться, якщо: 1) необхідно вжити негайних заходів для запобігання заподіянню шкоди; 2) відповідно до законодавства вимагається негайне прийняття рішення; 3) адміністративний орган приймає відповідний адміністративний акт в автоматичному режимі; 4) прохання заявника є очевидно безпідставним.
Відповідач не надав суду доказів наявності обставин, які виключають заслуховування згідно ч.2 ст. 63 Закону України «Про адміністративну процедуру».
Закон №481/95 не передбачає випадків реалізації права особи бути заслуханою до винесення рішення у справі про порушення законодавства про рекламу.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема: 1) прийнятий адміністративним органом, що: а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно; 2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта; 3) порушує норми матеріального права; 4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта.
Відповідач не забезпечив гарантування права позивача бути заслуханим шляхом подання своїх пояснень та/або заперечень у справах відносно нього за порушення законодавства про рекламу. 
Відповідач не надав суду доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, результатом якої стало накладення на нього штрафних санкцій, а відтак не було дотримано процедури прийняття Рішень № 555 та 556 в частині повідомлення позивача про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, що є грубим порушенням вимог 5, 8, 9 Порядку, а також не надано можливості останньому бути вислуханим під час прийняття оскаржуваних рішень. Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт направлення повідомлення про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином, а відтак відповідач не виконав обов`язок по забезпеченню права позивача на участь при розгляді його справи про порушення законодавства про рекламу, що свідчить про порушення процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, що призвело до безпідставності прийняття спірних рішень про накладення штрафів, які необхідно визнати протиправними та скасувати.
Враховуючи наведене вище суд відмічає, що не надає оцінки доводам сторін щодо фактичних обставин справи, адже порушено процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що адміністративний позов необхідно задовольнити. 
У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

у х в а л и в :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11 липня 2025 року № 637, № 644, № 642, № 649, № 640, № 647 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, місцезнаходження – місто Харків, пр оспект Науки, будинок № 40, код ЄДРПОУ 40324829.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 26.02.2026.

Суддя  М. І. Садова