Провадження № 1-кп/742/122/26 
Єдиний унікальний № 742/1664/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року  м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарки судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12025270330000249 від 17.03.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червоне озеро, Путивльського району Сумської області, українець, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, непрацюючий, проживаючий без реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 діючи умисно, достовірно знаючи про наявність постанов Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.09.2022 року номер справи 742/1668/22, від 01.11.2022 року номер справи № 742/2067/22, від 04.03.2024 номер справи № 742/1031/24, що набрали законної сили та будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 17.03.2025 о 14 годині 36 хвилині, керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 поблизу б. 170 по вул. Київській, в м. Прилуки Чернігівської області.
ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), а саме: ААД № 672112 від 02.04.2024, ААД №672085 від 18.05.2024, ААД № 004229 від 18.05.2024, ААД 672306 від 28.03.2024, ЕПР1 № 126548 від 10.09.2024.
Суд — орган, що здійснює правосуддя у формі розгляду і вирішення цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних та інших категорій справ у встановленому законом конкретної держави процесуальному порядку.
Судочимнство — встановлений законом або звичаєм порядок і форма вчинення судових дій у межах завдань судів у здійсненні правосуддя.
Правосуддя — самостійна галузь державної діяльності, яку здійснює суд шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину за пред?явленим обвинуваченням, щиро розкаюється в скоєному, та підтвердив факт керування ним автомобілем, знаючи, що він раніше був позбавлений судом права керування транспортними засобами. Також притягувався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем, будучи позбавленим раніше права на керування. Шкодує про вчинене, запевняє про недопущення протиправної поведінки в майбутньому, просить пом`якшити покарання, бо на утриманні має 6-ть неповнолітніх дітей. 

Після роз`яснення судом вимог ч.3 ст.349 КПК України прокурор висловив думку, проти чого не заперечують учасники судового провадження не досліджувати матеріали провадження, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, так як такі ніким не оспорюються. 

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 у частині невиконання судового рішення правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України пом?якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України судом не встановлено. 
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд також враховує те, що він вчинив не тяжкий злочин; особу винного, як такий, що має місце проживання, за яким формально посередньо характеризується (а.п. 16), не судимий в силу ст. 89 КК України (а.п. 29), у лікаря психіатра та на обліку в центрі пробації не перебуває, але перебуває на профілактичному обліку в наркологічному диспансері (а.п.13-15). 

Переходячи до вибору виду покарання, враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів міра покарання обвинуваченому повинна бути обрана у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком згідно ст.ст. 75, 76 КК України. 
Процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3  визнати винуватим за ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. 

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3  до вступу вироку в законну силу - не обирати. 
Речовий доказ в кримінальному провадженні – оптичний диск із відеозаписом залишити в матеріалах справи. 

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили. 

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_5