ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року   Справа № 903/870/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" на рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 у справі № 903/870/25 (суддя Гарбар І.О.) 
за позовом Фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Лукашівни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" 
про стягнення 1 680 967 грн
за участю представників сторін:
позивача - Михальчук Л.Л. 
відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець Михальчук Лариса Лукашівна (далі - позивач, ФОП Михальчук Л.Л.) звернулася до Господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" (далі - відповідач, ТОВ "Бест Ленад Груп") про стягнення 1 680 967 грн збитків.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору суборенди №ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 в частині повернення позивачу частини ділянки (території) з асфальтованим покриттям в такому ж стані, в якому вона була передана в користування.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Бест Ленад Груп" на користь ФОП Михальчук Л.Л. 1 668 586 грн збитків, 20 023, 03 грн витрат по сплаті судового збору та 15 266, 88 грн витрат за проведення експертизи. В решті позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, порушуючи зобов`язання за договором суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024, неналежно експлуатував суборендовану територію та пошкодив асфальтне покриття даної території, чим завдав позивачу матеріальних збитків в розмірі 1 668 586 грн. В той же час, місцевий господарський суд відмовив в позові в частині стягнення 12 378 грн збитків у зв`язку із недоведеністю та безпідставністю. 

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 стягнуто з ТОВ "Бест Ленад Груп" на користь ФОП Михальчук Л.Л. 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу, допомогу відмовлено.
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, виходячи із засад розумності і справедливості, оскільки розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Бест Ленад Груп" на рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 у справі № 903/870/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- матеріалами справи не підтверджується площа ділянки, яка з позиції позивача була забруднена; площа ділянки, яка передавалась у користування договором не визначена; 
- матеріали справи не містять відомостей про складання дефектного акту або матеріалів інженерних вишукувань, у зв`язку з чим визначення у розрахунку вартості збитків площі в розмірі 1950 м2, безпідставні;
- договір ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С. І. не підтверджує розміру завданих збитків та є фіктивним;
- висновок будівельно-технічної експертизи № 2396-Е від 12.08.2025, наявний у справі, не підтверджує розміру завданих збитків, оскільки предметом експертного дослідження було не встановлення розміру завданих збитків, а визначення відповідності кошторисно-будівельної документації вимогам чинних будівельних норм, стандартів і нормативних документів у сфері будівництва та дорожнього господарства;
- для проведення будівельно - технічної експертизи була надана копія договору № 2 від 21.05.2025, у той час як в матеріалах справи наявний договір, який не містить дати та номера, що вказує на те, що предметом експертного дослідження був інший договір, а не той, який наданий стороною позивача;
- позивач не є власником нерухомого майна (асфальтного покриття) щодо якого, на її думку, завдано шкоди. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ФОП Михальчук Л.Л. є законним володільцем асфальтованої території; у матеріалах справи відсутні відомості, які б вказували, що позивач у справі є законним володільцем майна, з приводу якого нею подано позов; із договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 не вбачається, на якій правовій підставі позивач володіла орендованим майном та чи мала право передавати таке майно у суборенду;
- відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові;
- стаття 632 ЦК України регулює порядок визначення ціни в договорі, у зв`язку з чим посилання суду першої інстанції на вказану норму є нерелевантним; рішення суду обґрунтовано нормами ст. ст. 224, 225 ГК України, який втратив чинність 28.08.2025.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Бест Ленад Груп" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 у справі № 903/870/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- оскільки позов не підлягає задоволенню, додаткове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, також підлягає скасуванню з огляду на положення ст. 129 ГПК України;
- подані представником позивача документи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.
Листом від 16.12.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.
22.12.2025 до суду надійшли матеріали справи.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 відкрито провадження за апеляційними скаргами ТОВ "Бест Ленад Груп" на рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 у справі № 903/870/25. Розгляд справи призначено на 04.02.2026 о 15:00 год. Об`єднано для спільного розгляду дані апеляційні скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 заяву ФОП Михальчук Л.Л. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, в сумі 1 718 875, 91 грн, що належать ТОВ "Бест Ленад Груп" та обліковуються на рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах, виявлених в ході виконання ухвали суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 05.02.2026 о 14:00 год.

ФОП Михальчук Л.Л. надіслала до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить залишити їх без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:
- судом першої інстанції дослівно процитовано положення ст. 623 ЦК України, а посилання на ст. 632 є технічною опискою, а не порушенням норм матеріального права; посилання на факт обґрунтування рішення суду нормами ст. ст. 224, 225 ГК України, який втратив чинність 28.08.2025, необґрунтовані, оскільки керуючись принципом дії закону у часі, норми права застосовуються на момент виникнення, зміни чи припинення правовідносин;
- відповідач чітко усвідомлював, з приводу яких пошкоджень площі земельної ділянки, яка була забруднена, йде мова, який їх об`єм та розміри. В даному випадку розрахунок площі забрудненої території проводився ФОП Гордійчук С. І. на підставі листа ФОП Михальчук Л. Л. вих. № ГП/93/25 від 01.05.2025, та як наслідок надано: договірну ціну; локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01; підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису № 02-01-01, які підтверджують розмір збитків;
- позивач вважає, що ним підтверджено розрахунок вартості збитків належними, достовірними та допустимими доказами; вважає, що такі докази є вірогідними в розумінні ст. 79 ГПК України, а відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позивача;
- щодо твердження відповідача з приводу фіктивності договору, укладеного між ФОП Михальчук Л. Л. та ФОП Гордійчук С.І., то вказані посилання є надуманими та необґрунтованими; наразі фінансове становище ФОП Михальчук Л. Л. не дає можливості покрити витрати на відновлення асфальтного покриття згідно договору, укладеного з ФОП Гордійчук С. І., тому сторони дійшли згоди укласти додаткову угоду № 1 до договору від 12.12.2025, якою визначили, що роботи повинні бути виконані до 31.12.2026, а строк дії договору продовжили до 31.12.2026;
- суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що експертний висновок від 12.08.2025 № 2396-Е є належним та допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності. Даний доказ додатково підтверджує правильність обрахунків, виконаних ФОП Гордійчук С.І. Більше того, процесуальне законодавство надає можливість сторонам у разі незгоди з висновком експерта, заявити клопотання про призначення нової експертизи. Однак відповідач таким правом не скористався;
- договір суборенди № ГП/IV/09.24 судом не визнаний недійсним, а отже був чинним та виконувався. Саме внаслідок порушення договірних зобов`язань були завданні збитки, тому в даному випадку відсутня необхідність в доведенні права володіння відповідною територією;
- додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 також є законним та обґрунтованим.

ТОВ "Бест Ленад Груп" надіслало до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 903/870/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 903/41/26. Дане клопотання з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, мотивоване наступним: 1) у січні 2026 ТОВ "Бест Ленад Груп" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І. про визнання недійсним договору щодо відновлення асфальтного покриття з підстав його фіктивності; 2) перевірка договору підряду, укладеного між ФОП Михальчук Л. Л. та ФОП Гордійчук С. І., на предмет фіктивності (укладення без мети виконання) не була предметом дослідження у справі № 903/870/25; 3) у силу положень ст. 234 ЦК України апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку договору підряду, укладеному між ФОП Михальчук Л. Л. та ФОП Гордійчук С. І., як недійсному (фіктивному); 4) визнання недійсним (фіктивним) договору підряду, укладеному між ФОП Михальчук Л. Л. та ФОП Гордійчук С. І., безпосередньо вплине на результат розгляду справи № 903/870/25 апеляційним судом.

ТОВ "Бест Ленад Груп" надіслало до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому зазначає, що вказані позивачем підстави для вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам, що підтверджується новими доказами, які не були відомі суду на момент ухвалення рішення. Твердження позивача про ряд відкритих виконавчих проваджень не відповідає дійсності. Відповідач зазначає, що товариство належить до об`єктів критичної інфраструктури. Накладення арешту на грошові кошти призведе до порушення балансу інтересів, потенційного зриву пасажирських перевезень, загрози життєдіяльності населення та суперечитиме принципам пропорційності та необхідності.

ФОП Михальчук Л.Л. надіслала до суду заперечення щодо клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, в якому вважає клопотання необґрунтованим, невмотивованим та не підтвердженим належними доказами, а тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідач не надав доказів наявності достатніх грошових коштів на банківських рахунках, ліквідного майна, яке може бути звернене на виконання рішення суду, фінансової звітності, підтвердженої аудитором, чи інших документів, які б свідчили про його платоспроможність та стабільний фінансовий стан. Посилання відповідача на відсутність ряду виконавчих проваджень є вибірковим та не спростовує загального висновку про наявність ризиків утруднення виконання рішення суду. Також посилання відповідача на статус критично важливого підприємства не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову. Такий статус не звільняє відповідача від обов`язку виконувати судові рішення та не надає імунітету від застосування процесуальних заходів, спрямованих на захист прав кредитора.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.02.2026 підтримав доводи апеляційних скарг, клопотань про скасування заходів забезпечення позову та про зупинення провадження у справі, просить їх задоволити. 
Позивач та її представник в судовому засіданні 04.02.2026 заперечили доводи апеляційних скарг, клопотань про скасування заходів забезпечення позову та про зупинення провадження у справі, просять відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши в судовому засіданні 04.02.2026 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 903/870/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №903/41/26, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене.
За усталеною позицією Верховного Суду, виходячи із змісту пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду цієї справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Предметом розгляду у справі № 903/870/25 є вимога ФОП Михальчук Л.Л. про стягнення із ТОВ "Бест Ленад Груп" збитків в розмірі 1 680 967 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024.

В той же час, предметом розгляду у справі № 903/41/26 є вимоги ТОВ "Бест Ленад Груп" до ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І. про визнання недійсним договору, укладеного у травні 2025 між відповідачами, предметом якого є відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднень паливно - мастильними матеріалами (антифриз, дизельне паливо, моторне масло тощо), за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцького району, Волинської області. 
В обґрунтування позовних вимог у справі № 903/41/26, позивач посилається на те, що оспорюваний договір є фіктивним, укладений з метою штучного завищення розміру збитків у справі № 903/870/25, для стягнення з позивача необґрунтованої суми, без реального наміру на виконання робіт. Додатково повідомляє, що відповідач-1 не є власником нерухомого майна (асфальтного покриття) щодо якого, завдано шкоди. На даний час відсутні будь-які відомості про те, що ФОП Михальчук Л. Л. є законним володільцем асфальтованої території, а відтак фактично між відповідачами укладено договір щодо майна, власник якого невідомий.

З огляду на викладене, обставини, підстави, факти щодо предмета спору у справі №903/870/25 можуть бути з`ясовані та встановлені у процесі розгляду цієї справи, незалежно від наслідків розгляду справи № 903/41/26. Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи № 903/870/25 до ухвалення рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 903/41/26, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 903/870/25 відповідно до вимог законодавства, предмету та підстав позову.

Колегія суддів зважує на те, що у разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18).

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі № 903/870/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 903/41/26, а тому відмовляє в задоволенні клопотання відповідача.

У судовому засіданні 04.02.2026 судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість сторонам на стадії судових дебатів висловити перед судом свою правову позицію щодо спірних правовідносин. Після переходу апеляційного суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, у відповідності до ст. 219 ГПК України та з урахуванням складності справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів. 
Ухвалою суду від 04.02.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 05.02.2026 о 14:00 год.

В судове засідання 05.02.2025 представник відповідача не з`явився.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши в судовому засіданні представників сторін (позивача), зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 30.09.2024 між ФОП Михальчук Л.Л. (орендар) та ТОВ "Бест Ленад Груп" (суборендар) укладено договір суборенди № ГП/IV/09.24 (а. с. 33-35)
Відповідно до п. 1.1. договору, орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування частину ділянки (території) з асфальтним покриттям виду IV (надалі - територія), для 59 автомобілів, стан якої вказано в акті приймання-передачі (додаток № 1), яке розташоване за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 8, відповідно до плану-схеми території (план - схема а. с. 36). 
Згідно з п. 2.1. договору, територія, що суборендується, передається суборендарю для її використання за цільовим призначенням, а саме для стоянки транспортних засобів, марки та держномера зазначені в додатку № 4.
За положенням п. 5.2.1. договору, суборендар зобов`язався використовувати територію виключно за призначенням, відповідно до п. 2.1. договору. У випадку використання території як стоянки, суборендар повинен надати копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ та копію посвідчення водія. ТЗ, який суборендар ставить на суборендовану територію повинен бути в технічно справному стані без протікань паливно-мастильних матеріалів.
Згідно з підпунктом 5.2.5 пункту 5.2. договору, суборендар зобов`язався у випадку погіршення стану асфальтного покриття суборендованої території (визначається орендарем), чи у разі спливу строку дії договору, а також у випадку дострокового його припинення, провести ремонт суборендованої території за власний кошт і здати орендарю суборендовану територію в такому ж стані, в якому вона була передана, згідно гарантійного листа - додаток № 3 до договору. 

30.09.2024 між ФОП Михальчук Л.Л. (орендар) та ТОВ "Бест Ленад Груп" (суборендар) підписано акт приймання-передачі об`єкта суборенди (додаток № 1 до договору), відповідно до п. 1 якого орендар передав, а суборендар прийняв, відповідно до п. 1.1. договору, частину ділянки (територію) з асфальтним покриттям. Пунктом 3 акту встановлено, що площа суборендованої території становить___ м.2. Згідно з п. 4 акту стан території, що суборендується: придатна для експлуатації за її цільовим призначенням, непошкоджена, без мастильних плям (а. с. 40).

Гарантійним листом від 30.09.2024 відповідач гарантував, що в разі розірвання договірних відносин за договором № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 або по закінченню терміну дії даного договору, частина ділянки (територію) з асфальтним покриттям, що суборендується, буде передана орендарю відповідно до акту здачі приймання. В разі здійснення відповідачем будь-яких робіт або незадовільної експлуатації, що призвело до погіршення стану суборендованої території, відповідач зобов`язався провести наступні роботи, а саме: провести ремонт покриття території, методом асфальтування; вивести мастильні плями (якщо такі будуть наявні) (а. с. 37).

Листом № 214 від 13.11.2024 ФОП Михальчук Л.Л. повідомила ТОВ "Бест Ленад Груп" щодо наявності факту порушень умов договору та просила протягом 7 робочих днів з моменту отримання листа, вжити заходи для очищення території від мастильних плям (а. с. 49).

У відповідь на даний лист, 20.11.2024 ТОВ "Бест Ленад Груп" повідомило, що з допомогою спеціальних миючих засобів здійснено прибирання, дії щодо очищення забрудненої мастильними плямами території. Ефект відповідно до інструкції з використання зазначених засобів буде наявний протягом декількох днів (а. с. 49 на звороті).

09.05.2025 між ФОП Михальчук Л.Л. (орендар) та ТОВ "Бест Ленад Груп" (суборендар) підписано акт здачі-приймання об`єкта суборенди (додаток № 5 до договору). Відповідно до п. 1 акту, суборендар повернув, а орендар прийняв, відповідно до п. 7.3. договору, частину ділянки (територію) з асфальтним покриттям. Пунктом 3 акту встановлено, що під час огляду зафіксовано наявність пошкоджень, а саме: локальні забруднення по всій території у вигляді слідів мастильних матеріалів (фотодокази долучені до акту) (а. с. 9-13).

ФОП Михальчук Л.Л. звернулася із листом № ГП/93/25 від 01.05.2025 до ФОП Гордійчук С.І. із запитом щодо прорахунку площі для відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднень паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельного палива, моторного масла, ADBLUE тощо), за адресою: вул. Луцька, 8, с.Гірка Полонка, Луцького району (а. с. 47).

У відповідь на даний лист, ФОП Гордійчук С. І. надала комерційну пропозицію (лист вих. №17 від 22.05.2025). Відповідно до даної пропозиції, запропоновано виконати роботи з відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднень паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельного палива, моторного масла, тощо), за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцького району за ціною 1 668 586 грн без ПДВ. Додатково надано проект договору та відповідні розрахунки (а. с. 45).
В подальшому між ФОП Михальчук Л. Л. та ФОП Гордійчук С. І. укладено договір щодо відновлення асфальтного покриття (а. с. 21-22). В межах виконання даного договору, ФОП Гордійчук С. І. попередньо підготовлено: договірну ціну; локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01; підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису № 02-01-01 (а. с. 42, 50-53). 
Згідно з даними документами вартість робіт з відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднень паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельного палива, моторного масла, ADBLUE тощо), за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцького району становить 1 668 586 грн; площа забруднення 1950 м2. 

ФОП Михальчук Л.Л. звернулася до Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз м. Луцьк із заявою про проведення будівельно-технічної експертизи № ГП/99/25 від 23.05.2025 (а. с. 43). На вирішення експертизи просила поставити питання: чи відповідає кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 "Відновлення асфальтовного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднення паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельне паливо, моторне масло тощо)" за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцький район, Волинська область, вимогам чинних будівельних норм, стандартів і нормативних документів у сфері будівництва та дорожнього господарства ? 
До заяви долучено: копії кошторисної документації, комерційної пропозиції, договору, листа-запиту від ФОП Михальчук Л. Л., фотоматеріали, виписки. 

На підставі укладеного між ФОП Михальчук Л. Л. та Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України договору № 25-2396-Е від 04.06.2025 (а. с. 23), та проведеної оплати в розмірі 15 266, 88 грн (а. с. 44), проведено судову будівельну технічну експертизу. 

Відповідно до висновку судового експерта Юрія Онишко № 2396-Е від 12.08.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 "Відновлення асфальтового покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднення паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельне паливо, моторне масло тощо)" за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцький район, Волинська область, відповідає вимогам чинних будівельних норм, стандартів і нормативних документів у сфері будівництва та дорожнього господарства (а. с. 14-20).

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ФОП Михальчук Л.Л. про стягнення із ТОВ "Бест Ленад Груп" збитків в розмірі 1 680 967 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 в частині повернення позивачу частини ділянки (території) з асфальтованим покриттям в такому ж стані, в якому вона була передана в користування.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (стаття 623 ЦК України).
Відповідно до частин 1- 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Отже, відшкодування збитків є одним із заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу положень статті 22 ЦК України, а порушення цивільного права, внаслідок якого особі завдано збитки, є підставою для їх відшкодування.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди/стягнення збитків, повинні виходити із того, що для застосування такої санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення договору суборенди) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" визначає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Колегія суддів зазначає, що за змістом позовної заяви, підставою для звернення до суду із позовом про стягнення збитків є неналежне виконання відповідачем умов договору суборенди №ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 в частині повернення позивачу частини ділянки (території) з асфальтованим покриттям в такому ж стані, в якому вона була передана в користування.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що згідно з п. 1.1. договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024, об`єктом оренди є частина ділянки (території) з асфальтним покриттям, яке розташоване за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 8, відповідно до плану - схеми території.

В той же час, в законодавчих актах відсутнє визначення асфальтобетонного покриття, лише Законом України "Про автомобільні дороги" визначено, що дорожнє покриття - це укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів (стаття 1). Отже, асфальтобетонне покриття - це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема, дороги.

При цьому асфальтова площадка не створює будь-якого об`ємного простору, не має конструктивних елементів, що притаманні спорудам. Фактично, асфальтобетонне покриття є допоміжним обладнанням відповідної частини земельної ділянки з метою задоволення потреб у покращенні можливостей її експлуатації за призначенням, тобто воно є приналежністю до головної речі - земельної ділянки.

Отже, виходячи з юридичної природи асфальтобетонного покриття та з ознак нерухомого майна, це покриття не є нерухомим майном. Асфальтове покриття відноситься до елементів благоустрою, тобто є типом покриття доріг і тротуарів (підпункт 9.1.1 пункту 9.1 ДБН Б.2.2.-5:2001 "Благоустрій територій"), а не окремим об`єктом нерухомості.

Колегія суддів зауважує, що, у даному випадку, важливе значення для визначення розміру заподіяних збитків має факт встановлення площі ділянки (території) з асфальтним покриттям, яка була передана в користування відповідачу, та на якій здійснено забруднення, а також її місце розташування, оскільки визначення площі ділянки (території) впливає на розмір збитків.

Позивач в суді доводить, що площа ділянки (території) з асфальтованим покриттям, яка передавалася ТОВ "Бест Ленад Груп" в користування на підставі договору суборенди №ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 та була забруднена відповідачем мастильними матеріалами становить саме 1 950 м2. При цьому план - схема території, яка є додатком № 2 до договору суборенди №ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 підтверджує її місце розташування.

В підтвердження обставин площі забруднення ділянки (території) з асфальтованим покриттям, позивач посилається на укладений між ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І. договір, предметом якого є відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднень паливно-мастильними матеріалами, за адресою: вул. Луцька, 8, с. Гірка Полонка, Луцького району, Волинської області, 
В локальному кошторисі на будівельні роботи № 02-01-01 визначена площа робіт 1950 м2.

В той же час, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що умовами договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024, сторони не визначили площу об`єкту оренди - частини ділянки (території) з асфальтним покриттям, яка передавалася ТОВ "Бест Ленад Груп" в строкове платне користування. Така площа також не була визначена і у акті приймання-передачі об`єкта суборенди від 30.09.2024, який підписаний сторонами; пунктом 3 акту не визначено площі суборендованої території.

Вказане суперечить ст. 15 Закону України "Про оренду землі", якою визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

З огляду на викладене, позивач у встановленому порядку не довів, а суд апеляційної інстанції, із наявних у справі доказів, не може самостійно встановити площу ділянки (території) з асфальтним покриттям, яка була передана відповідачу в користування на підставі договору суборенди та її точне місце розташування. 

При цьому колегія суддів зазначає, що план - схема території, яка є додатком № 2 до договору суборенди №ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 вказаних обставин у встановленому порядку не підтверджує.

Щодо посилання позивача на те, що в даному випадку розрахунок площі забрудненої території проводився ФОП Гордійчук С. І. на підставі листа ФОП Михальчук Л. Л. № ГП/93/25 від 01.05.2025, та як наслідок надано: договірну ціну; локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01; підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису № 02-01-01, які підтверджують розмір збитків, то суд апеляційної інстанції зазначає, що дані документи також не можуть підтверджувати у встановленому порядку площу забрудненої території. 

Колегія суддів звертає увагу на те, що п. 5.3.5. договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024, сторони передбачили, що у випадку пошкодження асфальтного покриття орендаря суборендарем та відмови останнього від усунення цього пошкодження, орендар має право створювати власну комісію щодо визначення об`ємів, кількості пошкоджень, та встановлювати суму завданих збитків та терміни, в які суборендар зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду, які будуть відображенні у акті невиконання умов договору.
Також пунктом 8.6 договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 передбачено, що у разі пошкодження асфальтного покриття суборендованої території, прийнятої по акту приймання - передачі та нанесення інших збитків орендарю з вини суборендаря, суборендар відшкодовує завдані збитки. Сума збитків може встановлюватися незалежною експертною оцінкою пошкодженого майна та цінностей, якщо воно не є явним, на розсуд орендаря.

Однак суд апеляційної інстанції зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем умов п. 5.3.5. договору суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024 щодо створення комісії для визначення об`ємів, кількості пошкоджень та встановлення суми завданих збитків та термінів їх відшкодування, що вказувалося б у акті невиконання умов договору. Також в матеріалах справи відсутні докази проведення незалежної експертної оцінки площі ділянки (території) з асфальтним покриттям, яка була забруднена відповідачем мастильними матеріалами згідно п. 8.6. договору.

Із урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не дотримано порядку визначення збитків у зв`язку із забруднення ділянки (території) з асфальтним покриттям, який встановлений у договорі суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024, а відтак визначення позивачем площі забруднення ділянки в розмірі 1950 м2 згідно укладеного між ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І. договору, договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-01 та підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 02-01-01, є необгрунтованим та суперечить умовам договору суборенди. 

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що актом здачі-приймання об`єкта суборенди від 09.05.2025, ТОВ "Бест Ленад Груп" повернуло, а ФОП Михальчук Л.Л. прийняла частину ділянки (територію) з асфальтним покриттям у стані придатному до експлуатації відповідно до її цільового призначення, при цьому у акті було зафіксовано наявність пошкоджень, а саме: локальні забруднення по всій території у вигляді слідів мастильних матеріалів (п. 3 акту).

Разом з тим, за домовленістю між ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І., сторонами визначено спосіб відновлення покриття як улаштування покриття товщиною 4 см із гарячих асфальтобетонних сумішей (п. 5 кошторису) з попереднім холодним фрезеруванням асфальтобетонного покриття на глибину 5 см (п. 1 кошторису).

З огляду на те, що в акті здачі-приймання об`єкта суборенди від 09.05.2025 сторони зафіксували обставини придатності асфальтованої ділянки до експлуатації відповідно до її цільового призначення, встановивши лише локальні забруднення по всій території, суд апеляційної інстанції погоджується з посиланнями відповідача, що відновлення асфальтованого покриття на підставі договору, укладеному між ФОП Михальчук Л.Л. та ФОП Гордійчук С.І. у спосіб улаштування нового покриття не можна вважати обгрунтованим.

Щодо посилання позивача на висновок судового експерта Юрія Онишко від 12.08.2025 №2396-Е за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень частин першої - четвертої, шостої - восьмої статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції встановив, що предметом експертного дослідження було питання того, чи відповідає кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 "Відновлення асфальтного покриття території підприємства, пошкодженого внаслідок забруднення паливно-мастильними матеріалами (антифриз, дизельне паливо, моторне масло тощо)" за адресою: вул.Луцька, 8, с.Гірка Полонка, Луцький район, Волинська область, вимогам чинних будівельних норм, стандартів і нормативних документів у сфері будівництва та дорожнього господарства. 
З огляду на те, що предметом експертного дослідження було визначення відповідності кошторисно-будівельної документації вимогам чинних будівельних норм, стандартів і нормативних документів у сфері будівництва та дорожнього господарства, тому колегія суддів вважає, що висновок експертизи від 12.08.2025 № 2396-Е, не може підтверджувати заявлений у справі розмір збитків, оскільки такий розмір чи правильність їх нарахування, експертом не визначався.

Колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 623 ЦК України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. 
За переконанням колегії суддів, відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності збитків, протиправності дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.
Тягар доведення факту завдання збитків, їх точного розміру, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та цими збитками покладається на позивача у порядку, передбаченому ГПК України.

З огляду на те, що позивачем не доведено у встановленому порядку площу ділянки (території) з асфальтним покриттям, яка передавалася відповідачу в користування на підставі договору суборенди, її місце розташування, та розмір її забруднення, колегія суддів дійшла висновку відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 668 586 грн збитків у зв`язку із недоведеністю їх розміру.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ст. 8 Закону України "Про оренду землі" умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

В матеріалах справи відсутній договір оренди (чи інший правочин), на підставі якого у позивача виникло право користування орендованим майном, та відповідно право укладати договір суборенди № ГП/IV/09.24 від 30.09.2024. Вказане позбавляє суд апеляційної інстанції встановити обставини дотримання сторонами положень ст. 8 Закону України "Про оренду землі" при укладенні договору суборенди. Також у справі відсутні докази державної реєстрації договору суборенди та права суборенди земельної ділянки.

В той же час, апеляційний господарський суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 74 ГПК України саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Тобто тягар доказування вказаних обставин лежить саме на ФОП Михальчук Л.Л. Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Також оскільки суд апеляційної інстанції відмовив позивачу у стягненні збитків, тому відсутні підстави для стягнення 20 023, 03 грн витрат по сплаті судового збору та 15 266, 88 грн витрат за проведення експертизи.

При цьому суд зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 12 378 грн збитків, сторонами не оскаржувалося, тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правомірності висновків суду першої інстанції в цій частині із урахуванням вимог ст. 269 ГПК України. 

Апеляційний господарський суд вказує, що в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, позивач висновків суду апеляційної інстанції не спростував, а його посилання є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. В решті рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 по справі № 903/870/25 про відмову в задоволенні позовних вимог слід залишити без змін.

Також колегія суддів зазначає, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №925/81/21, від 09.02.2022 у справі №910/17345/20, від 15.02.2023 у справі №911/956/17(361/6664/20), від 07.03.2023 у справі №922/3289/21.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення в частині задоволених позовних вимог з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, то додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 у справі № 903/870/25 також слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Окрім того, відповідно до ч. 9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку відмовити позивачу в задоволенні позову, тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 по справі № 903/870/25 заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, в сумі 1 718 875, 91 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" та обліковуються на рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах, виявлених в ході виконання ухвали суду, також підлягають скасуванню на підставі ч. 9 ст. 145 ГПК України.

Щодо судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 у справі № 903/870/25, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до пп. 7) п. 2 ч. 2, 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Предметом апеляційного оскарження фактично є рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 в частині стягнення 1 668 586 грн.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суд через "Електронний суд", відповідач сплатив судовий збір в розмірі 30257,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2025 № 1164.

В той же час, суд вважає, що відповідач мав сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, яка направлена через "Електронний суд" в розмірі 30 034,55 грн (1 668 586 грн * 1,5 % = 25 028,79 * 150% = 37 543, 19 грн * 0,8), а тому правомірним буде стягнення з позивача на користь відповідача саме 30 034,55 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025.

Також судом звертається увага на п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", яким визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" задоволити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 у справі № 903/870/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог. 
Ухвалити нове рішення, яким в позові про стягнення 1 668 586 грн збитків, 15 266,88 грн - витрат за проведення експертизи та 20 023,03 - витрат по сплаті судового збору - відмовити.
В решті рішення Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2025 у справі №903/870/25 скасувати.
Ухвалити нове, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Скасувати вжиті ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 по справі № 903/870/25 заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, в сумі 1 718 875, 91 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" та обліковуються на рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах, виявлених в ході виконання ухвали суду.

5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Михальчук Лариси Лукашівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Ленад Груп" (43025, м. Луцьк, вул. Мистецька, 7, код ЄДРПОУ 44116797) 30 034, 55 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Волинської області. 

7. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

8. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Гудак А.В.