Справа № 191/410/26
Провадження № 3/191/169/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Синельникове 

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Вишневе Покровського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 21.01.2026 у денний час військовослужбовець ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, на території населеного пункту Славгород Славгородської територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області вжив алкогольні напої та перебував біля буд.№8 по вул.Українській вказаного населеного пункту у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу АлкоФор 405, результат позитивний – 0,480 проміле. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано ч.3 ст.172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав та зазначив, що алкоголь він в той день не вживав. 
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує таке питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Згідно Конституції України та рішень Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.
Суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНЛ/П №0200 від 22.01.2026, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Так, частиною 3 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан сп`яніння військовослужбовців проводиться за правилами, встановленими законодавством та постановою КМУ №32 від 2024 року, якими передбачено , що огляд може проводити лише уповноважена посадова особа: начальник ВСП, командир військової частини чи спецформування. Використовуються спеціальні технічні засоби та тести, їх стандарти узгоджено з МОЗ.
Застосування спеціального технічного засобу під час огляду на стан алкогольного сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції (керівництва) з експлуатації відповідного спеціального технічного засобу та з фіксацією результатів на паперових та/або електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
До постанови про адміністративне правопорушення долучено роздруківку результатів перевірки ОСОБА_2 на стан алгольного сп`яніння, при цьому вказаний чек не містить відомостей ні щодо назви технічного засобу, яким проводилося вимірювання, ні серійного номеру приладу, ні даних про останню калібрування/повірку приладу тощо.
Таким чином, результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння даним технічним засобом являються сумнівними і суд не може прийняти вказаний результат як доказ.
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не проводився. Інші докази, які б безумовно надали змогу визнати, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є склад правопорушення і вона винна в ньому, в порушення ч.2 ст.251 КУпАП, суду надано не було.
Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 9, ч.3 172-20, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

 Суддя	  Я. Ю. Костеленко