Справа № 204/11288/25 
Провадження № 2/204/581/26
РІШЕННЯ
іменем України

04 березня 2026 року м.Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого – судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до відповідача з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,20 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Волноваської держнотконтори Петренко В.Е. 03.05.2001, належить вказаний житловий будинок. Відповідно до рішення міського голови Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області «Про перейменування вулиць та провулків міста Волноваха» від 16.10.2015 № 6/59-1481 вул. Крупська була перейменована на вул. Надії. Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 80784528 від 11 вересня 2025 року щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на вказаний будинок з тих підстав, що: державну реєстрацію права власності до 01 січня 2013 року щодо об`єктів нерухомого майна у межах м.Волноваха Волноваського р-н Донецької області проводило Комунальне підприємство «Волноваське бюро технічної інвентаризації», не підпорядковане, не підзвітне та непідконтрольне Волноваській міській військово-цивільній адміністрації. Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 року № 376 Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією російською федерацією. Наразі доступ до реєстраційних книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації», - відсутній. На підставі викладеного позивач згідно статті 392 ЦК України просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. 
Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 травня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської держнотконтори Донецької області Петренко В.Е. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1212, який зареєстровано 27 листопада 2001 року Бюро технічної інвентаризації, реєстраційний напис №5378, позивач купила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 21,20 кв.м. (а.с.7).
З 22 червня 2002 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,6).
Згідно копії експлікації складеної станом на 19 листопада 1983 року встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 35,70 кв.м., житлову площу 21,20 кв.м. Також у вказаній експлікації містяться незасвідчені виправлення в частині розміру загальної та житлової площі, а саме вказано відповідно 41,20 кв.м. та 29,50 кв.м. (а.с.8-9).
Відомості про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с.16).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Переяславської міської ради Київської області від 11 вересня 2025 року №80784528 відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки державну реєстрацію права власності до 01 січня 2013 року щодо об`єктів нерухомого майна у межах м. Волноваха Волноваського р-н Донецької області проводило Комунальне підприємство «Волноваське бюро технічної інвентаризації», не підпорядковане, не підзвітне та непідконтрольне Волноваській міській військово-цивільній адміністрації. Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 року № 376 Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією російською федерацією. Наразі доступ до реєстраційних книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації», - відсутній. Підприємство та документація не евакуйовані та знаходяться на тимчасово окупованій території. Листом-роз`ясненням Міністерства юстиції України від 17.10.2022 №95335/101049-9-22/8.4.1 "Щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрацію яких було проведено до 01.01.2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення" було надано роз`яснення та висловлена правова позиція щодо даного питання: "основною метою задля досягнення якої державним реєстратором речових прав на нерухоме майно направляються запити до суб`єктів, що до 01.01.2013 здійснювали державну реєстрацію прав на паперових носіях, є встановлення наявності чи відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав. На цей час, вказана норма Закону не передбачає будь-яких винятків щодо обов`язковості її застосування державним реєстратором, незалежно від того, чи проводиться державна реєстрація у межах Автономної Республіки Крим, Області, міст Києва та Севастополя за місцем знаходження нерухомого майна, чи на підставі рішення Міністерства юстиції України від 18.07.2023 №94000 101049-9-23/8.4. підтверджено вище зазначену правову позицію та зазначено, що державний реєстратор зобов`язаний "актуалізувати" відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно до 01.01.2013. Чинним законодавством не передбачено винятків щодо застосування вищевказаної норми, отже у державного реєстратора відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації заявленого права (а.с.13). 
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд виходить з такого.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 1 частини другої зазначеної статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном згідно з положеннями частини першої статті 317 ЦК України.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Однак позивачем у порушення статей 12,81 ЦПК України не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,20 кв.м. та житловою площею 29,50 кв.м.
Суд звертає увагу, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 травня 2001 року позивач купила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 21,20 кв.м.
Належних та допустимих доказів набуття позивачем права власності за вказаною адресою на житловий будинок загальною площею 41,20 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м. суду не надано. 
Надана позивачем копія експлікації щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження того, що спірне домоволодіння має загальну площу 41,20 кв.м. та житлову площу 29,50 кв.м., не є належним правовстановлюючим документом на підтвердження права власності позивача на домоволодіння саме з такими житловою та загальною площею. Також суд звертає увагу, що у вказаній експлікації містяться не засвідченні виправлення  та така експлікація була складена ще 19 листопада 1983 року, тобто задовго до укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 травня 2001 року, де зазначено, що житлова площа будинку складає 21,20 кв.м. 
Позивач у своєму позові не просить визнати за нею право власності на нерухоме майно меншої площі, що відповідає наданим суду письмовим доказам, як і не надано нею доказів щодо набуття нею права власності на нерухоме майно саме у розмірі спірної площі як загальної, так і житлової площі нерухомого майна (загальною площею 41,20 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м.).
З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі статті 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності– відмови повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Волноваська міська військово-цивільна адміністрація Волноваського району Донецької області, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул.Центральна, буд. 88, ідентифікаційний код 44048570.

Головуючий