Справа №754/20645/25 Суддя в суді першої інст. - Вінтоняк Р.Я.
Провадження № 33/824/1551/2026  Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю особи, 
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
захисника - адвоката Чмеля І.М., 

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. 
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин. 
Так, 29.11.2025 року о 11 год. 05 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Кубанської України, 2, керував автомобілем «Peugeot 307 SW» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest-6820 ARJL-0314, тест №6249, результат 0,54%0. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому зі змістом його не було ознайомлено та не роз`яснено його процесуальні права.
Також зазначає, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в чеку приладу «Драгер» вказано поліціянтку ОСОБА_2 як особу, яка нібито проводила його огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», однак фактично вказаний огляд вона не здійснювала. 
Вказує, що він не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, автомобіль був припаркований на узбіччі. 
Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки строк пропущено з поважних причин.
Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Беручи до уваги вказані у клопотанні апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку ОСОБА_1  на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року та вважає за доцільне його поновити.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою;результатом тесту за допомогою приладу «Драгер», згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння - результат 0,54%0; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, а автомобіль був припаркований на узбіччі, спростовуються наявними доказами в матеріалах справи.
Зокрема, згідно дослідженому в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що біля автомобіля, із увімкненим двигуном, перебуває ОСОБА_1 . Працівники поліції попросили у водія пред`явити документи, які посвідчують особу та технічний паспорт на автомобіль. ОСОБА_1 на відеокамери підтвердив, що його було зупинено працівниками поліції. Після чого працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В подальшому працівник поліції, відчувши від водія запах алкоголю з порожнини рота, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», на що він погодився. ОСОБА_1 зазначив, що вночі вживав пиво. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного приладу «Drager». Результат становив 0,54 ‰, що зафіксовано наявною в матеріалах справи роздруківкою технічного приладу «Drager». З результатом огляду ОСОБА_1 погодився. Після чого, відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за порушення вимог п.2.9а ПДР, чим передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 зачитано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснено його права та обов`язки, де останній засвідчив свій підпис, будь-яких заперечень чи зауважень не подавав. 
Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_3 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820», ARJL-0314. Відповідно до роздруківки з зазначеного приладу, результат становить 0,54 ‰. Із зазначеним результатом ОСОБА_3 погодився, що підтвердив власним підписом. 
Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому з його змістом його не було ознайомлено та не роз`яснено йому процесуальні права, оскільки працівники поліції діяли згідно вимог чинного законодавства, складений адміністративний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №526895 від 29.11.2025 року зазначено: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та працівника поліції. Окрім цього, згідно наявному відеозапису з нагрудної камери працівників поліції в матеріалах справи, вбачається, що працівником поліції ознайомлено водія зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та з його правами та обов`язками, згідно ст. 268 КУпАП та ст. 53 Конституції України. У зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких порушень, що стали би підставою для скасування постанови суду.
Аналізуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_3 п.2.9а ПДР України та наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига