ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 р. 	Справа № 440/10837/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2025, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.10.25 по справі № 440/10837/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення від 04.06.2025 року "Про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 № 1618"; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 за його зверненням від 08.04.2025 року № 1618 допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі № 440/10837/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.06.2025 року № П/С 923140830837 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 року № 1618.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у місті Мелітополь та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Згідно інформації, яка міститься у електронній пенсійній справі померлого ОСОБА_2 фактичне місце проживання місто Мелітополь, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2023 у зв`язку з відсутністю видаткових операцій по банківському пенсійному рахунку згідно пункту 16 “Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках”, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 30.08.1999 року №1596. Вказує, що за життя отримувач пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, у тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 р., у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що статтею 53 Закону №1058 визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на його поховання у розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Звертає увагу, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання, оскільки статтею 53 Закону № 1058 допомога на поховання пенсіонера виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, в той же час ОСОБА_2 , на момент смерті пенсію не отримував і з заявою про поновлення виплати не звертався. Отже, з урахуванням вищезазначеного, неможливо виконати звернення позивача щодо виплатити допомоги на поховання. З огляду на викладене, враховуючи норми статті 53 та вимоги пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, рішення щодо відмови ОСОБА_3 в оформленні та виплаті допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 згідно з заявою від 08.04.2025 № 1618 прийнято правомірно.
За результатами апеляційного розгляду відповідач (або скаржник) просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2025 у справі №552/2490/25 встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті – місто Донецьк.
ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного органу із заявою щодо оформлення допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 .
Заявником надані скановані копії оригіналів наступних документів: заява щодо виплати допомоги на поховання від 08.04.2025 № 1618; паспорт ОСОБА_1 . ВА112916 дата видачі - 31.07.1995 Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 12.04.2024 №1602 - 5003231674; довідка про відкритий рахунок в банку ОСОБА_1 ; рішення суду про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , справа №552/2490/25, провадження №2-о/552/125/25 від 31.03.2025; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.04.2025 серія НОМЕР_2 , місце смерті – місто Донецьк, Донецька область; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 07.04.2025 №00050496877 ОСОБА_2 
04.06.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № П/С 923140830837 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 року № 1618.
Вважаючи відмову відповідача протиправною позивач звернувся з позовом до суду.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності прийнятого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.06.2025 року № П/С 923140830837 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 року № 1618.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058).
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 1058 у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.
До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно з ст. 53 Закону № 1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.
Згідно з п. 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Відповідно до п. 5.2 Порядку № 22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому п. 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується у розмірі, визначеному чинним законодавством.
Зазначена виплата не здійснюється в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через Веб-портал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у місті Мелітополь та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. 
Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про виплату йому допомоги на поховання, надавши перелік документів згідно з пунктом 5.1 розділу V Порядку № 22-1, що не заперечується сторонами.
Отже, позивач виконав усі умови, визначені чинним законодавством, а тому у відповідача не було підстав для відмови у виплаті йому такої допомоги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.06.2025 року № П/С 923140830837 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 року № 1618 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, що визначено ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування".
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року та "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.06.2025 № П/С 923140830837 щодо відмови в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 за заявою від 08.04.2025 року № 1618, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 .
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі № 440/10837/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   В.Б. Русанова