СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/16275/25
пр. № 1-кп/759/617/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100080002257 від 04 липня 2025 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.06.2020 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців;
-08.12.2020 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 , достовірно знаючи про військову агресію збройних сил Російської Федерації проти України та впровадження на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженно Законом України «Про затвердження Указу Президента України « Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, згідно з яким в України запровадженно воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, та який в подальшому неодноразово продовжувався, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин. 
ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення майнових злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв новий умисний злочин при наступних обставинах. 
01.07.2025 приблизно о 21 год за адресою м. Київ, вул. Михайла Котельникова 37-А ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ПрАТ «ДАТАГРУП», завдавши товариству майнову шкоду на суму 11466 гривень 67 копійок. 
Так, 01.07.2025, приблизно о 21 год, ОСОБА_3 , зайшов до під`їзду № 1 будинку 37-А по вул. Михайла Котельникова м. Києві, де піднявся на 14 поверх. Перебуваючи у вказаному під`їзді на 14 поверсі він звернув увагу на стілець який був розташований біля квартири 83, на якому виявив сумку чорного кольору, в якій знаходився ноутбук марки «Lenovo TinkBook15», має серійний номер SMP21SPRA, вартістю 11466 гривень 67 копійок. В цей час та місці, у ОСОБА_3 раптово виник прямий злочинний умисел та таємне протиправне заволодіння чужим майном, а саме зазначеним вище рюкзаком, таким чином визначивши зазначений рюкзак для себе предметом злочинного посягання.
Реалізовуючи зазначений вище злочинний умисел, продовжуючи знаходитись у вказаному місці, а саме на 14 поверсі під`їзду №1 по вул. Михайла Котельникова 37-А у місті Києві, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, та переконавшись в тому, що сумка чорного кольору залишена власником без нагляду, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що в країні триває воєнний стан, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зокрема власник майна, та не зможе йому завадити, взяв до своїх рук зазначену сумку чорного кольору, яка належить ПрАТ «ДАТАГРУП», в якій виявив ноутбук марки «Lenovo TinkBook15», має серійний номер SMP21SPRA, вартістю 11466 гривень 67 копійок, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, направившись з викраденим майном у невідомому напрямку, тобто довів свій злочинний умисел до кінця - обернув викрадене майно на свою користь та розпорядився у подальшому даним майном на власний розсуд, завдавши ПрАТ «ДАТАГРУП» майнової шкоди на загальну суму 11466 гривень 67 копійок.
Дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Обвинувачений  ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював викладені в обвинувальному акті обставини, надав покази за змістом яких, він влітку 2025, приблизно о 20-21 год., зайшов до під`їзду №1 по вул. Михайла Котельникова 37-А у місті Києві, та піднявся на верхній поверх (вище 10), де у коридорі на стільці біля квартири побачив сумку чорного кольору, яку він забрав та пішов додому, в подальшому у вказаній сумці виявив ноутбук, проте невдовзі до нього додому прибули працівники поліції, яким він добровільно видав вказане майно, вартість ноутбука не заперечував. Свої дії оцінює негативно, про скоєне шкодує, просив суворо його не карати та надати можливість виправитись без реального відбуття покарання. 
Згідно ст.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе або в інший спосіб викривлює визнані ними у судовому засіданні обставини, відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості  ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При цьому судом встановлено, що  ОСОБА_3 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажав завдати шкоду. 
Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Так,  ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.
Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого  ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та який діє дотепер, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. Також суд зважає на думку представника потерпілого, який не наполягав на суворості покарання обвинуваченого. 
Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання  ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у добровільній допомозі слідству шляхом повідомлення правоохоронним органам та суду фактів у справі. 
Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання  ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання  ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Цивільний позов не заявлений.
Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України. 
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України з  ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 424 грн. 08 коп. (висновок судового експерта ОСОБА_6 від 09.07.2025 № 1681). 
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_3  судом не обирався. 
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд 

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного затримання в зв`язку з виконанням вироку. 
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) грн. 08 коп. 
Речові докази:
- ноутбук марки «Lenovo TinkBook15»-повернути власнику ПрАТ «ДАТАГРУП» (код ЄДРПОУ 31720260);
- кросівки, які передані ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1