ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
   	Справа № 636/7099/25  Провадження № 2/636/820/26	

Дата  
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого2026 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Карімова І.В., 
за участю секретаря судового засідання - Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником,

ВСТАНОВИВ:
21.08.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Вишневецької Т.А. звернулась до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником. Позов мотивований тим, що позивачка ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_3 , після реєстрації першого шлюбу ОСОБА_4 ) є рідною сестрою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_5 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірваний 17.08. 2017 року рішенням Вовчанського районного суду Харківської області. Після повторного шлюбу з ОСОБА_9 відповідачка прийняла прізвище ОСОБА_10 , та подалі рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 02.11.2020 року шлюб між цими особами було розірвано.
Після розірвання шлюбу між батьками неповнолітньої ОСОБА_1 остання залишилась проживати з батьком, який забезпечував її всім необхідним для життя та розвитку. Мати дитини (відповідачка) участь у вихованні дитини не приймала, і на даний час не приймає, жодної матеріальної допомоги не надає, не спілкується та не цікавиться її долею.
З 21.05.2024 року неповнолітня ОСОБА_1 проживала з батьком за адресою: м. Зміїв, Таранівське шосе,2 як внутрішньо переміщені особи. Після смерті батька ОСОБА_5 про неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклується позивачка ОСОБА_1 , забезпечуючи дитину всім необхідним для фізичного та морального розвитку. Позивачка має постійний дохід, офіційно працевлаштована, позитивно характеризується за місцем роботи, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Заміжня, має трьох неповнолітніх дітей. Позивачка має можливість піклуватися й за племінницею, та фактично виконує батьківські обов`язки щодо неї. Зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 просить: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши піклувальником останньої її, позивачку ОСОБА_1 . Також просить судові витрати по справі покласти на відповідачку. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2024 року підготовче провадження закрито, і справа призначена до розгляду по суті.
Подалі представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Вишневецька Т.А. надала до суду заяву, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами та просили їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ст.ст.128-131 ЦПК України, причини своєї неявки до суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала, не скористалась своїм правом надати відзив на позовну заяву. 
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника за наданими в матеріалах справи документами. 
Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наданих доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухваливши у справі заочне рішення згідно вимог ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 22.11.2003  року перебували у шлюбі, від якого мають трьох дітей, з яких син ОСОБА_12 та дочка ОСОБА_13 є повнолітніми, а дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - неповнолітня, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 12.07.2011 року Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківській області, актовий запис № 18 від 12.07.2011 р.
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірваний рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17.08.2017 року. Зазначене рішення суду набуло законної сили та не скасовано в установленому законом порядку.
Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 16.12.2017 року виконавчим комітетом Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , актовий запис №11, змінивши прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_10 ».
Після розірвання шлюбу між батьками неповнолітньої ОСОБА_1 остання залишилась проживати за адресою: АДРЕСА_1 , разом із батьком ОСОБА_5 , який забезпечував дитину всім необхідним для життя та розвитку. 
З 21.05.2024 року неповнолітня ОСОБА_1 проживала з батьком за адресою: АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщені особи. Мати дитини (відповідачка) участь у вихованні дитини не приймала, і на даний час не приймає, жодної матеріальної допомоги не надає, не спілкується та не цікавиться її долею.
Зазначене підтверджується копією довідки від 21.05.2024 року № 6309-7002038880 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Згідно відповіді Комунального закладу «Зміївська гімназія №1 «Сузір`я» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 28.07.2025 № 01-17/98 зазначена гімназія визначена як місце тимчасового проживання людей ВПО. 21.05.2024 року заселились ОСОБА_14 - бабуся, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 -батько, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 -донька, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 - донька, ІНФОРМАЦІЯ_7 на тимчасове проживання. А 26.06.2024 року заселився ОСОБА_12 - син, ІНФОРМАЦІЯ_8 . Родина переїхала з АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 у закладі не проживала. Інформації про ОСОБА_2 не маємо. При розмові неповнолітня ОСОБА_1 говорила, що в неї є мати, і дівчинка знає, де живе її мати. Після смерті батька ОСОБА_5 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) неповнолітня ОСОБА_1 сказала, що не хоче щоб її забрала біологічна мати для спільного проживання. Дівчинкою опікувались бабуся та тітка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка разом зі своїми дітьми: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 і ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 заселились у закладі 27.02.2024 року. Матір неповнолітньої ОСОБА_1 до закладу не приїздила, з адміністрацією гімназії не зв`язувалась. Дівчина мала тісний зв`язок з померлим батьком, бабусею та тіткою.
Згідно довідки від 27.02.2024 року № 6309-7001968769 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ., фактичне місце проживання: за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно інформації від 17.07.2025 № 01-18/84 про ученицю 9 класу КЗ « Білоколодязький ліцей Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у даному закладі ОСОБА_1 навчається з першого класу, навчається на середньому рівні, до уроків готується не систематично, однак спокійна, товариська, щира дівчина, трудолюбива, завжди бере активну участь у суспільно-корисній праці, громадському житті класу, користується авторитетом серед однокласників та учнів школи. Дівчина виховувалась батьком. Мама, ОСОБА_2 , навчанням дитини і її справами в школі не цікавиться ( не спілкується з класним керівником, не розвитком доньки, успіхами в навчанні та перебуванням її на уроках). Вихованню дитини допомагає тітка ОСОБА_1 .. Батько разом з тіткою спілкувалися з вчителями, класним керівником, однокласниками, товаришами учениці, хвилювалися за її навчання та виховання Батько приймав участь у загальношкільних та класних батьківських зборах, вчасно реагував на повідомлення класного керівника.
Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 04.07.2025 року Зміївським відділом державної реєстрації цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_13 у віці 47 років, місце смерті: Україна, Харківська область, м. Харків, актовий запис №444.
Після смерті ОСОБА_5 неповнолітньою дитиною ОСОБА_1 опікується її рідна тітка ОСОБА_1 (сестра батька), яка фактично виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання племінниці. При цьому відповідачка не намагається побачити дочку ОСОБА_1 й після смерті її батька, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки, не здійснила будь-яких дій для того, щоб дитина проживала з нею, виявляючи байдужість до її долі. 
Згідно довідки Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області № 1245 від 15.08.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Згідно висновку (подання) Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 15.12.2025 № 02-21/334 про можливість бути піклувальником ОСОБА_1 перебуває на обліку як потенційний піклувальник у Службі з 12.12.2025 року за №5. При вивченні документів встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду бариста ФОП ОСОБА_22 , має середньомісячну заробітну плату 3220 грн. Відповідно до висновку від 10.12.2025 року, виданому КНП «Зміївський центр первинної медико-санітарної допомоги» у ОСОБА_1 відсутні захворювання, розлади або стан здоров`я, за наявності яких особа не може взяти дитину під піклування. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформації МВД України від 06=5.08.2025 ФОВА-004383847 ОСОБА_1 є особою, стосовно якої відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук. Матеріальні та житлово-побутові умови дозволяють ОСОБА_1 утримувати дитину.
Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 01.12.2025 року № 01.12/4241, на підставі вивчення наданих документів, пояснень ОСОБА_1 (тітки неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), матір якої на засідання комісії за викликом не з`явилась, є доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати дитини фактично з нею не бачиться, не спілкується, не цікавиться її життям, що свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дитини, піклування про фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дитини.
Суд погоджується з вищевказаним висновком органу опіки і піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим, та узгоджується з наданими до суду доказами.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.
У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім - права батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 04 квітня 2018 року у справві №756/2109/16-ц, провадження № 61-5487св18.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), від 26 квітня 2022 року у
справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Судом встановлено, що після припинення колишнім подружжям ОСОБА_3 сімейних відносин з листопада 2014 року, неповнолітня дочка відповідачки постійно проживала з батьком ОСОБА_5 до дня смерті останнього, окремо від матері, а остання самостійно та усвідомлено усунулась від виховання та спілкування з дитиною, утримання її матеріально, не піклувалась про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, підготовку дочки до самостійного життя.
Суд вважає, що відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні неповнолітньої дочки є недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Позбавлення батьківських прав відповідачки в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між нею та її дочкою, підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між матір`ю та дитиною .
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19), про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу заявленого позову, а саме невиконання відповідачкою ОСОБА_2 батьківських обов`язків, знайшли своє підтвердження наданими належними і допустимими доказами умисного винного ставлення відповідачки до невиконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. 
Щодо вимог про призначення піклувальником суд зазначає наступне.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року).
Частиною 1 статті 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Визначення того, яку дитину слід вважати позбавленою батьківського піклування, міститься у ч. 1. ст. 1 Закону від 13 січня 2005 р. N 2342-IV ( 2342-15 ) "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування": діти, позбавлені батьківського піклування, зокрема й діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав.
Згідно зі статтею 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, які зловживають спиртними напоями, наркотичними засобами, особи, які позбавлені батьківських прав, а також особи, інтереси якої суперечать інтересам дитини (стаття 244 СК України).
Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.
Відповідно до статей 250, 251 СК України опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених ЦК України. Особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.
Частиною 4 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Наведені положення слід розуміти таким чином, що коли при розгляді справи суд встановить, що особа позбавлена батьківського піклування, то це є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки чи піклування над дитиною і призначення піклувальника, навіть у тих випадках, коли таку вимогу не було заявлено. 
Згідно частин другої-четвертої статті 63 ЦК України піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена піклувальником лише за її письмовою заявою. Піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки піклувальника.
З подання (висновку) 
Згідно зі статтею 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
У зв`язку з вищезазначеним суд, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, на підставі поданих документів, вважає можливим призначення ОСОБА_1 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Таким чином, розмір судового збору за дві вимоги немайнового характеру складає 1937,92 грн. (1211,20 х 0,8 х 2 =1937,92), який підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. 
Керуючись ст.ст. 12, 141, 178, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281,354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , НОМЕР_2 , піклувальником неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судови збір в розмірі 1937( одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 92 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , місце реєстрації ВПО: АДРЕСА_7 
Представник позивачки: адвокат Вишневецька Тетяна Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса листування: 1145, м. Харків, вул. Клочківська, 111А, оф.8-4, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_14 
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 . 
Третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, ЄДРПОУ 43919147, адреса місця знаходження: Харківська область, м. Зміїв, вул. Лиманська,22

Суддя І.В. Карімов