ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2026 Справа № 914/3793/25 

за позовом: Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління", м. Львів, 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дубовицького Юрія Ігоровича, м. Львів, 
про відшкодування витрат у розмірі 12'196,80 грн.
Суддя Б. Яворський. 
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Справу розглянуто без судового засідання та виклику сторін.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до Фізичної особи-підприємця Дубовицького Юрія Ігоровича про відшкодування витрат у розмірі 12'196,80 грн, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди та зберіганням демонтованих конструкцій.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомлено сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана відповідачу за адресою, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання, докази про що долучено до матеріалів справи. Отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення відповідача та на нього як на особу, яка здійснює підприємницьку діяльність, покладається організація належного отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійсненням ним такої діяльності. Отже, негативні наслідки неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). 
Суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі. 
За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18.).
Відтак, в розумінні ст.242 ГПК України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. 
03.03.2026 позивач через систему «Електронний суд» подав суду заяву, у якій повідомив, що відповідачем заборгованість не сплачена, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Аргументи позивача. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач самовільно, з порушенням Законів України «Про рекламу», «Про благоустрій населених пунктів, «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади», Рішення Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016 «Про затвердження Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові» (чинних на момент встановлення), «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) на території Львівської міської територіальної громади», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради № 313 від 08.04.2025, встановив малі архітектурні форми (вивіску) без погодженого паспорта та листа уповноваженого органу про відповідність, за адресами – вул. Кавалерідзе, 1 та прост. Ч. Калини, 85А у м. Львові. Виконуючи наказ Департаменту містобудування ЛМР №38 від 19.03.2020 та Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради №66 від 24.12.2024, позивач здійснив демонтаж та подальше зберігання самовільно встановленої рекламної конструкції із залученням підрядника ФОП Флис Т.І. та ТОВ «ВМ Капітал Груп» у результаті чого позивачу було завдано майнової шкоди.
Аргументи відповідача. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів спростування наведених позивачем обставин не подав. 
Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться (ст.252 ГПК України). 
З моменту відкриття провадження у справі минуло достатньо строку для вчинення процесуальної дії, відповідач повідомлявся про наявність даного спору, однак відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на це суд розглянув справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Позивач зазначає, що ФОП Дубовицький Ю.І. самовільно, з порушенням Законів України «Про рекламу», «Про благоустрій населених пунктів», «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади», рішення Львівської міської ради №1025 від 11.11.2016 «Про затвердження Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові» (чинних на момент встановлення), «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) на території Львівської міської територіальної громади», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради № 313 від 08.04.2025, встановив малі архітектурні форми (вивіску) без погодженого паспорта та листа уповноваженого органу про відповідність, за адресами – вул. Кавалерідзе, 1а та прост. Ч. Калини, 85А у м. Львові. 
28.02.2020 Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку із виявленими порушеннями за адресою вул. Кавалерідзе, 1а у м.Львові скеровано на адресу відповідача вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради №23/Р-17-538 із рекомендацією добровільно усунути допущені порушення в термін до 12.03.2020. Повідомлено, що у разі невиконання вимог у добровільному порядку, конструкції буде демонтовано примусово. Відповідач вимог Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про добровільний демонтаж не виконав.
13.03.2020 Департаментом містобудування Львівської міської ради видано наказ №38 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)», відповідно до якого КП «Адміністративно-технічне управління» наказано демонтувати самовільно встановлену конструкцію, розміщену по вул. Кавалерідзе, 1а у м.Львові.
На підставі зазначеного наказу самовільно встановлена конструкція відповідача демонтовано позивачем із залученням підрядної організації, що підтверджується актом проведеного демонтажу №2 від 15.07.2020.
Демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій виконав підрядник ФОП Флис Т.І. згідно договору про надання послуг №10/02/2020 від 10.02.2020 з додатковою угодою №1 від 30.12.2020.
Оплата наданих послуг за демонтаж самовільно встановленої вивіски підтверджується рахунком № 382 від 15.07.2020 та накладною №392 від 18.08.2020, які долучені до даної позовної заяви, а також платіжною інструкцією №1412 від 17.07.2020. 
Крім того, 18.11.2024 Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку із виявленими порушеннями за адресою: прост. Ч. Калини, 85А у м.Львові скеровано на адресу відповідача вимогу Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради № 24/Р-101-1851 із рекомендацією добровільно усунути допущені порушення в термін до 01.12.2024. Повідомлено, що у разі невиконання вимог у добровільному порядку, конструкції буде демонтовано примусово. Відповідач вимог про добровільний демонтаж не виконав.
24.12.2024 Департаментом містобудування Львівської міської ради видано наказ № 66 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)», відповідно до якого КП «Адміністративно-технічне управління» наказано демонтувати самовільно встановлену конструкцію, розміщену на прост. Ч. Калини, 85А у м.Львові.
На підставі зазначеного наказу самовільно встановлена конструкція відповідача демонтовано позивачем із залученням підрядної організації, що підтверджується актом проведеного демонтажу №2 від 05.06.2025.
Демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій виконав підрядник ТОВ «ВМ Капітал Груп» згідно договору про надання послуг №8 від 31.01.2025 з додатком.
Оплата наданих послуг за демонтаж самовільно встановленої вивіски підтверджується рахунком № 52 від 05.06.2025 та актом наданих послуг №49 від 05.06.2025, які долучені до даної позовної заяви, а також платіжною інструкцією №3274 від 19.06.2025. Зберігання вивісок на складі позивача підтверджується накладною №32 від 15.07.2020 та №28 від 05.06.2025.
Всього із ПДВ сума за демонтаж та зберігання рекламних конструкцій відповідача становить 7962,00 грн. та 4234,80 грн. відповідно.
Позивачем скеровувались листи-вимоги від 21.08.2020 №2410-10-2977, 04.03.2024 №2410-10-872 та від 02.10.2025 №2410-10-4878 про повернення витрат, понесених КП «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням конструкцій, однак вказані вимоги залишені без відповіді та задоволення. 
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (положення ч. 4 ст. 11 ЦК України).
Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» - вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.
Положеннями ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Відповідно до п.п. 1.1, 2.1.1., 2.2.1., 2.2.4., 2.2.6., 2.2.7., 2.3. Статуту Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління, затвердженого наказом директора департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.11.2023р. №293, Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» (надалі - Підприємство), яке до перейменування мало назву Комунальне підприємство «Інспекція благоустрою та екології м. Львова» створене шляхом реорганізації КП «інспекція благоустрою та екології м. Львова» Ухвалою Львівської міської ради від 24.12.1998р. №101 (надалі - Власник) та підпорядковане Департаменту містобудування Львівської міської ради, що є представником власника - територіальної громади м. Львова і є органом, до сфери управління якого входить комунальне підприємство (надалі - Уповноважений орган). Підприємство створене з метою отримання прибутку; покращення благоустрою м. Львова шляхом здійснення нагляду за дотриманням юридичними, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; поповнення міського бюджету за рахунок справляння плати за використання юридичними, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, міської впорядкованої території; покращення навколишнього природного середовища у м. Львові шляхом здійснення моніторингу. Основними напрямками діяльності підприємства, зокрема, є: виконання операторських функцій при справлянні департаментом економічного розвитку Львівської міської ради плати за користування місцями для розміщення зовнішньої реклами; виконання функцій, визначених окремими ухвалами Львівської міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, наказами та дорученнями департаменту містобудування, департаменту економічного розвитку; розробка, в тому числі на платній основі, проектів розміщення вивісок та реклами, розробка комплексних схем розміщення рекламних конструкцій у м. Львові, розробка макетів рекламної поліграфії, дизайну ділової документації та рекламно-інформаційних матеріалів; надання послуг зберігання майна третіх осіб на платній основі. Підприємство може здійснювати іншу діяльність, яка не передбачена у Статуті, у відповідності до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 1.7 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок), затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016, паспорт малої архітектурної форми (вивіски) - проектна документація, яка є підставою, для встановлення малої архітектурної Форми (вивіски). Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує КП «Адміністративно-технічне управління».
Пунктом 1.7 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок), передбачено, що самовільно встановлена мала архітектурна форма (вивіска) - елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, який розміщується з порушенням вимог діючого Порядку.
Доказів наявності у відповідача дозволу чи узгодженого паспорта на встановлення вищезазначених конструкцій суду не представлено.
Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) моніторинг розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові здійснює КП «Адміністративно-технічне управління». Контроль за дотриманням цього Порядку здійснює уповноважений орган на базі моніторингової системи КП «Адміністративно-технічне управління».
Пунктом 6.2 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) передбачено, що власникам самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) скеровуються вимоги уповноваженого органу (департаменту містобудування) про усунення допущеного порушення.
Відповідно до пункту 49 Типових правил розміщення реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 року № 2067, демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих правил здійснюється й у разі невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців, якими вони були встановлені.
Пунктом 6.1. Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) встановлено, що самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) підлягають демонтажу.
Згідно з п.6.3 та 6.6 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) демонтаж таких малих архітектурних форм (вивісок) повинен провести власник (користувач) малої архітектурної форми (вивіски) самостійно за власний рахунок у термін, вказаний у вимозі уповноваженого органу. Малі архітектурні форми (вивіски), власники яких не виконали у встановлений термін вимог уповноваженого органу про добровільний демонтаж (або отримання паспорта), вносяться до наказу на примусовий демонтаж. Примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) організовує КП «Адміністративно-технічне управління» за наказом уповноваженого виконавчого органу Львівської міської ради. 
Згідно з частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до пункту 13.4 «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади», затверджених ухвалою сесії Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011, витрати з проведення демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, вивісок, їх транспортування та зберігання відшкодовують їх власники: за демонтаж та транспортування спеціальної конструкції у розмірі фактичних витрат та зберігання спеціальної конструкції у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.
Як уже відзначалося, оскільки, відповідачем у добровільному порядку не були демонтовані самовільно встановлені вивіски, а позивач здійснив їх примусовий демонтаж, із залученням підрядників.
До матеріалів справи долучено докази на підтвердження того, що вартість послуг демонтажу самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски), належних відповідачу, надані ФОП Флисом Т.І. та ТОВ «ВМ Капітал Груп».
Обов`язок зі зберігання позивачем демонтованих конструкцій в складських приміщеннях передбачений «Правилами розміщення реклами на території Львівської міської територіальної громади», затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 569 від 21.05.2010. 
Облік та тимчасове зберігання демонтованих конструкцій здійснює у встановленому порядку оператор, яким є КП «Адміністративно-технічне управління». 
Як доказ зберігання демонтованих конструкцій до позовної заяви долучено накладну №32 від 15.07.2020 та №28 від 05.06.2025, відповідно до якої конструкції передані на склад для зберігання. Накладними позивач підтверджує виконання підрядниками умов договорів про надання послуг демонтажу конструкцій, їх завантаження, транспортування до тимчасового зберігання. В результаті такого виконання підрядником умов договору позивачем було сплачено кошти за демонтаж та транспортування конструкцій на склад, докази про що долучено до матеріалів справи.
Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас, на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.
Суд також звертає увагу на те, що кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі, які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, тому на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи з вартості таких товарів/послуг.
З огляду на вищенаведене, загальна вартість понесених Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» витрат, пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски), належної відповідачу становить 12196,80 грн, у тому числі 2032,80 грн ПДВ.
Станом на момент прийняття рішення докази відшкодування відповідачем витрат позивача у матеріалах справи відсутні. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 3972 від 03.12.2025 на суму 3'028,00 грн. При цьому, згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява подана через систему Електронний суд, тому судовий збір підлягав оплаті у розмірі 2'422,40 грн. 
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємя Дубовицького Юрія Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь КП «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; ідентифікаційний код 13804591) 12196,80 грн. витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем та зберіганням демонтованих конструкцій, а також 2'422,40 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.