Номер провадження: 33/813/879/26
Номер справи місцевого суду: 495/5541/25 
Головуючий у першій інстанції Гелла С. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Биковського Віктора Дмитровича
розглянувши апеляційну скаргу захисника Биковського Віктора Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2026 року
встановив:
Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом встановлено, що 20 липня 2025 року о 18:40 год. в місті Білгород-Дністровський, вулиця Садова, село Вигін, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 211140» д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнина рота, нечітким мовленням, від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги 2.5. ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Биковський В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2026 року та закрити провадження у справі.
За доводами апеляційної скарги доданий до матеріалів справи відеозапис не містить відомостей щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинки правоохоронцями, інші джерела доказування, які б доводили такі обставини матеріали справи не містять. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є лише первинним правовим висновком працівника поліції про виявлені ним формальні ознаки порушення водієм ПДР та не має вирішального доказового значення і повинен оцінюватися у сукупності та співставленні з іншими доказами. Відомості, викладені у рапорті поліцейського суперечать обставин, зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у рапорті правоохоронець зазначив, що транспортний засіб знаходився на узбіччі дороги у стоячому положенні. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , надала пояснення про те, що саме вона керувала автомобілем та у той час, коли поверталася додому транспортний засіб зламався через що вона залишила його на узбіччі та звернулася до ОСОБА_1 , який є її батьком за допомогою, останній викликав евакуатор та пішов до автомобіля. Суд невірно трактував пояснення ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні. Усупереч ст. 268 КУпАП, поліцейський не роз`яснив 
 ОСОБА_1 права та обов`язки, у тому числі право користуватися послугами захисника. Посилається на те, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2025 року у справі №495/5542/25 за вказаний вище обставин суд закрив провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Биковський В.Д. підтримали вимоги апеляційної скарги, надали пояснення за доводами апеляційної скарги.
Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Биковського В.Д. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не заперечується факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення на його адресу вимоги виконати обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР, як і те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події, так і у закладі охорони здоров`я. 
Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги та наявності підстав для закриття провадження у справі, захисник посилається на відсутність у справі доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).
Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив із того, його вина у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, направленням водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписом, долученим до матеріалів справи. 
З такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №397553 від 20 липня 2025 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «20 липня 2025 року о 18:40 год в Білгород-Дністровському районі, с. Вигін, вул. Садова, керував авто «ВАЗ» 211140 НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння під відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР». 
З відеозапису, доданого до матеріалів справи убачається, що під час спілкування поліцейського із ОСОБА_1 , останній знаходився в салоні транспортного засобу на місці водія. Правоохоронець повідомив ОСОБА_1 про те, що надійшло повідомлення, що водій транспортного засобу потрапив у ДТП, цю обставину підтвердив ОСОБА_1 , зазначивши «Да, злетів» (19:35:56 – час вказаний на відеозаписі). На вимогу поліцейського, ОСОБА_1 відмовився від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, оскільки ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події, так і у закладі охорони здоров`я, додавши про свою обізнаність з наслідками. На вимогу поліцейського пред`явив документи, як водій транспортного засобу (посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу). Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, не повідомляв про те, що автомобілем керувала будь-яка інша особа, зокрема його донька ОСОБА_2 .
Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, поліцейськими підставно складено відносно 
ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аргументи захисника про відсутність у справі доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 29 липня 2025 року у справі №495/5542/25 за вказаних вище обставин судом закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
При цьому, з мотивувальної частини вказаної вище постанови суду убачається, що судом встановлено факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом з порушенням вимог п.12.1 ПДР. 
Вказане вище судове рішення, яке має преюдиційний характер, набрало законної сили 11 серпня 2025 року.
Отже, окрім відеозапису на якому зафіксовано обставини, згідно з якими 
 ОСОБА_1 , знаходячись у салоні автомобіля на місці водія транспортного засобу, пред`явив поліцейському посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та не заперечував факт керування автомобілем, така обставина також підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у його вчиненні.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що у цій справі поза розумним сумнівом є доведеним факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, надав належну оцінку поясненням свідка ОСОБА_2 , відхиливши такі з мотивів, наведених в оскаржуваній постанові. 
Зважаючи на поведінку ОСОБА_1 на місці події, беручи до уваги характер родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , яка є його донькою, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, правильно виходив із відсутності підстав вважати показання свідка, надані нею в судовому засіданні достовірними, зважаючи на те, що такі викликають раціональний сумнів у їх правдивості.
Аргументи захисника про те, що суд не вирішив питання про об`єднання цієї справи зі справою №495/5542/25 в одне провадження є необґрунтованими, оскільки прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.
Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до 
ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Биковського Віктора Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко