ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/24/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Вельмакіної Т.М. 
секретар судового засідання: Андрощук О.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Стефанишин О.Л. - довіреність від 11.08.2025; 
від відповідача: не прибув, 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРУКСТИЛЬ» 
про стягнення 120375,82 грн 

ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУКСТИЛЬ" про стягнення 120375,82 грн, з яких: 78317,36 грн - пеня, 42058,46 грн - штраф.
Ухвалою від 20.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 19.02.2026 о 12:30.
02.02.2026 на адресу суду, разом із довідкою про причини повернення, де вказано: "адресат відсутній за вказаною адресою", повернулася копія ухвали суду від 20.01.2026, адресована відповідачу.
Cудове засідання у справі №906/24/26, яке призначене на 19.02.2026 о 12:30 не відбулося, оскільки 19.02.2026 о 10:00 виявлено неналежне функціонування підсистеми відеоконференцзв`язку (vkz.court.gov.ua), які призвели до неможливості здійснення фіксування судового засідання у режимі відеоконференції, що підтверджується актом №07-04/25 від 19.02.2026 та довідкою від 19.02.2026 про неналежне функціонування підсистеми відеоконференцзв`язку.
Ухвалою від 19.02.2026 суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 19.03.2026.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. 02.02.2026 та 12.03.2026 до суду у зв`язку з відсутністю адресата повернулись копії ухвал від 20.01.2026 та від 19.02.2026, які надсилалися відповідачу.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична адреса відповідача відповідає зазначеній у позовній заяві (а.с.32).
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялася відповідачу за його адресою, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.
При цьому суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.
Водночас судом взято до уваги, що саме адресат наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.
Враховуючи те, що подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, та те, що явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась, а неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та неявка представника відповідача в засідання суду не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти №552-25 від 03.09.2025 в частині поставки товару у визначений договором строк, у зв`язку з чим позивач на підставі п.7.3 договору нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 0,1% від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, що становить 78317,36 грн за період з 26.09.2025 по 02.11.2025 та штраф у розмірі 7% вказаної вартості за прострочення понад 30 днів, що становить 42058,46 грн.
Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього щодо заявленого позову, а також доказів проведення додаткових розрахунків з позивачем.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2025 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БРУКСТИЛЬ" (постачальник, відповідач) був укладений договір №552/25 на закупівлю товарів за державні кошти (а.с.6-9), відповідно до п.1.1 якого предметом договору є закупівля "Бордюр тротуарний, лоток водовідвідний, плитка тротуарна" за кодом ДК 021:2015:44110000-4 "Конструкційні матеріали".
За умовами п.1.2 договору постачальник зобов`язується у 2025 році в порядку та на умовах, визначених цим договором та згідно зі специфікацією (додаток 1), поставити на склад замовника товар, а замовник - прийняти та оплатити такий товар.
Найменування та кількість товару зазначені у специфікації до цього договору, що є його невід`ємною частиною на весь термін дії договору (п.1.3 договору).
У пункті 3.1 договору визначено строк поставки товару - 25.09.2025.
Місце поставки товару - склад замовника за адресою: АДРЕСА_1 . Отримувачами товару є представники ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (п.3.2 договору).
Відповідно до п.5.1 договору, платником за цим договором є ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ). Оплата за фактично переданий товар здійснюється на підставі накладної (видаткової накладної). Загальна вартість товару, що підлягає поставці за цим договором становить 2297925,00 грн без ПДВ.
Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025.
Загальна сума за специфікацією за договором №552-25 від 03.09.2025 становить 2297925,00 грн, а саме: бордюр тротуарний 100*20*80 у кількості 800 шт. на загальну суму 120000,00 грн, лоток водовідводний 40*16*6 у кількості 40 шт. на загальну суму 20000,00 грн, плитка тротуарна цегла 6 см у кількості 7315 кв.м на загальну суму 2157925,00 грн (а.с.9 (на звороті)).
Матеріалами справи підтверджується те, що у термін, визначений п.3.1 договору - до 25.09.2025, відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 545026,30 грн (а.с.10-12), а саме:
- згідно з видатковою накладною №10 від 16.09.2025 поставлено бордюр тротуарний 100*20*80 у кількості 720 шт. на загальну суму 108000,00 грн;
- згідно з видатковою накладною №11 від 18.09.2025 поставлено плитку тротуарну цеглинка 200х100х60 у кількості 541,5 кв.м та бордюр тротуарний 100*20*80 у кількості 36 шт. на загальну суму 165142,50 грн;
- згідно з видатковою накладною №12 від 23.09.2025 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 921,64 кв.м на загальну суму 271883,80 грн.
Суд встановив, що решта товару на загальну суму 1752898,70 була поставлена відповідачем позивачу з порушенням терміну, визначеного п.3.1 договору, тобто після 25.09.2025 (а.с.13-20), а саме:
- 01.10.2025 згідно з видатковою накладною №13 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 852,5 кв.м на загальну суму 251487,50 грн;
- 02.10.2025 згідно з видатковою накладною №14 від 02.10.2025 поставлено плитку тротуарну цеглинка 200х100х60 у кількості 195,84 кв.м на загальну суму 57772,80 грн;
- 06.10.2025 згідно з видатковою накладною №15 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 783,36 кв.м на загальну суму 231091,20 грн;
- 08.10.2025 згідно з видатковою накладною №16 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 979,2 кв.м на загальну суму 288864,00 грн;
- 10.10.2025 на загальну суму 322848,00 грн, з яких: згідно з видатковою накладною №17 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 587,52 кв.м на загальну суму 173318,40 грн та згідно з видатковою накладною №18 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 506,88 кв.м на загальну суму 149529,60 грн;
- 27.10.2025 згідно з видатковою накладною №20 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 979,2 кв.м на загальну суму 288864,00 грн;
- 03.11.2025 згідно з видатковою накладною №23 поставлено плитку тротуарну Цеглинка 200х100х60 у кількості 967,36 кв.м, лоток водопровідний 40*16*6 у кількості 500 шт. та бордюр тротуарний 100*20*80 у кількості 44 шт. на загальну суму 311971,20 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листом №06.1.3/10793-25-Вих від 29.09.2025, у якому повідомляв, що станом на 29.09.2025 поставка товару за договором №552-25 від 03.09.2025 здійснена частково, нагадував про передбачену пунктом 7.3 договору відповідальність у разі порушення строків поставки товару та просив пришвидшити процес поставки товару (а.с.21, 28).
Також позивач звертався до відповідача з претензією №06.1.3/12570-25-Вих від 05.11.2025 (а.с.22-23, 27), у якій вимагав на виконання п.7.3 договору №552-25 від 03.09.2025 у зв`язку з порушенням строків поставки товару сплатити пеню у розмірі 78317,36 грн та штраф у розмірі 42058,46 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
У статті 663 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, за умовами пункту 3.1 договору кінцевим терміном поставки товару було визначено 25.09.2025.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у встановлений договором термін, поставив позивачу товар не у повному обсязі.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, за умовами п.7.3 договору, при порушенні умов договору щодо строку поставки товару згідно заявки, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0.1% від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у розмірі 78317,36 грн за період з 26.09.2025 по 02.11.2025 (а.с.38), суд встановив, що позивач при здійсненні розрахунку не врахував того, що у випадку проведення часткової поставки товару, нарахування пені на зменшену суму вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, необхідно було здійснювати не кожного разу з 26.09.2025 (перший день прострочення поставки товару, враховуючи п.3.1 договору), а саме з тієї дати, коли відбулася відповідна часткова поставка товару.
З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок пені та встановив, що обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є пеня в сумі 32710,91 грн. У стягненні 45606,45 грн пені суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю її нарахування.
Розрахунок здійснений судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".
Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Згідно зі ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Частиною 5 статті 254 ЦК України визначено, що, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу у розмірі 42058,46 грн (а.с.39), суд встановив, що позивач при його здійсненні не врахував положення ч.5 ст.254 ЦК України, у зв`язку з чим невірно визначив 30-денний строк прострочення поставки товару, що призвело до нарахування штрафу на більший розмір вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, а саме на 600835,20 грн замість 311971,20 грн.
Так, враховуючи те, що згідно з п.3.1 договору кінцевою датою поставки товару визначено 25.09.2025, тому прострочення поставки товарів понад 30 днів з урахуванням вихідних днів відбулося з 28.10.2025. Станом на вказану дату розмір вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, становив 311971,20 грн, з огляду на здійснену відповідачем часткову поставку товару 27.10.2025 на суму 288864,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №20 (а.с.19).
З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок штрафу та встановив, що обґрунтовано заявлена сума штрафу становить 21837,98 грн. У стягненні 20220,48 грн слід відмовити, оскільки у цій частині позовні вимоги є безпідставними.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 54548,89 грн, з яких: 32710,91 грн пеня та 21837,98 грн штраф. У стягненні 45606,45 грн пені та 20220,48 грн штрафу суд відмовляє.
Судовий збір у сумі 2422,40 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі, передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", яка відповідає його мінімальному розміру, що сплачується за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України повністю покладається на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду згідно з платіжною інструкцією №7394 від 18.12.2025 сплатив 3028,00 грн судового збору, що на 605,50 грн більше, ніж встановлено законом.
Водночас відповідно до п.1 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
З огляду на відсутність клопотання позивача про повернення судового збору у сумі 605,50 грн, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, питання щодо повернення судового збору при ухваленні рішення судом не вирішується. 
Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУКСТИЛЬ" (11104, Житомирська область, Коростенський район, місто Овруч, вул. Шевченка Тараса, будинок 53-А, ід. код 45874475) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_2 ):
- 32710,91 грн пені;
- 21837,98 грн штрафу;
- 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 23.03.26 

Суддя Вельмакіна Т.М. 

1 - до справи;
- позивачу - через систему "Електронний суд";
2 - відповідачу - рек.з пов.