УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 293/13/26	Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.	
Категорія 130	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Журавською Д.П.,
з участю захисника Сінченка А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за апеляційною скаргою адвоката Сінченка Андрія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито провадження за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік, стягнуто на користь держави 665,50 грн судового збору; закрито провадження за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,
Відповідно до постанови, 24.12.2025 о 19:24:00 с. Дівочки вулиця Садова, 20 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки за допомогою алкотестера ДРАГЕР 6820, та в медичному закладі відмовився на нагрудний портативний відеореєстратор поліцейського, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
За порушення п.2.4 ПДР України, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025, за яким 24.12.2025 о 19:24 в с. Дівочки по вул. Садовій, 20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку ТЗ, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця не зупинився і був затриманий шляхом переслідування та примусової зупинки, та за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, провадження закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Суть апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сінченко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Вважає постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, їх недослідження, без з`ясування всіх обставин справи на без надання їм належної оцінки.
Захисник посилається на наступне:
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 не вказано, яким саме автомобілем керував ОСОБА_1 ;
- при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції не увімкнули нагрудні камери та не відомо про що вони спілкувалися з водієм;
- ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте, працівники поліції своїми словами та діями вчинили дії, спрямовані на перешкоджання у проходженні освідування в медичному закладі: зволікали із супроводженням ОСОБА_1 , спонукали його відмовитися від проходження огляду;
- в постанові суду не вказано, якими доказами підтверджено вину ОСОБА_1 .
Позиції учасників справи
В судовому засіданні захисник Сінченко А.О. підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній та додав, що працівники поліції погрожували ОСОБА_1 ТЦК, вели себе зверхньо.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його інтереси представляє адвокат Сінченко А.О., тому суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності особи, що не з`явилася.
Мотиви апеляційного суду
Заслухавши пояснення захисника Сінченка А.О. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.
Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 24.12.2025 (а.с. 6), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № ЕНА №6406722 від 24.12.2025 ( а.с. 7); диском з відеозаписом події ( а.с. 11).
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.
Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 КУпАП, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що суть правопорушення, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025 відносно ОСОБА_1 (невиконання законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу) не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Водночас, постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання захисника про не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025, яким саме автомобілем керував ОСОБА_1 , спростовується самим протоколом серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025, в п.6 якого зазначено станспортний засіб: «ВАЗ 2109; НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 ». 
Тому, відсутність вказівки в п.7 протоколу про адміністративне правопорушення, на те, яким саме автомобілем керував ОСОБА_1 , не є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №4248/5 від 09.12.2020, оскільки така інформація зазначена в п.6 цього протоколу.
Щодо доводу захисника на те, що при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції не увімкнули нагрудні камери та не відомо про що вони спілкувалися з водієм, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаних доказів у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянуті відеозаписи дають можливість встановити їх узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає їх як належні докази у справі.
Окрім того, надані відеозаписи дають можливість встановити обставини оскаржуваного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2109, наявність у нього ознак сп`яніння та фактичну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер на місці зупинки та у медичному закладі.
Апеляційний суд критично ставиться до твердження захисника про те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте, працівники поліції своїми словами та діями вчинили дії, спрямовані на перешкоджання у проходженні освідування в медичному закладі: зволікали із супроводженням ОСОБА_1 , спонукали його відмовитися від проходження огляду.
На відеозаписі «Колдунець» о 19 год. 45 хв. зафіксовано агресивну поведінку ОСОБА_1 до працівників поліції, із використанням нецензурної лексики в їх бік. На пропозицію поліцейських о 19 год. 45 хв. пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, водій в агресивній формі відповів: «Який огляд?! Для чого Драгер?!»; на пропозицію пройти огляд в медичному закладі, ОСОБА_1 , виганяючи працівників поліції з двору та намагаючись зачинити браму, відповів: «паєхалі», потім відповів: «який огляд?!.»; на слова поліцейського: «відмовився», водій сказав: «я нічого не відмовляюся». Проте, ОСОБА_1 продовжив поводитися невідповідно до обстановки, нецензурно та погрозливо виганяти поліцейських з подвір`я.
Суд відмічає, що працівники поліції, незважаючи на поведінку ОСОБА_1 спілкувалися з ним в коректній та тактовній формі та не застосовували до водія жодних дій, які можна розцінювати як зволікання із супроводженням ОСОБА_1 , або спонуканням його відмовитися від проходження огляду.
Дійсно, на відеозаписі відсутня чітко виловлена водієм ОСОБА_1 відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте, це не вказує на те, що водій погодився пройти такий огляд, оскільки жодних активних дій, спрямованих на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж в лікарні ним вжито не було. Вербальна згода водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без вжиття конкретних дій зі свого боку, спрямованих на фактичне проходження такого огляду, як то прослідувати в службовий автомобіль і пройти огляд за допомогою прилад «Драгер» або ж проїхати з працівниками поліції до лікарні, свідчить про ухилення цим водієм від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що в свою чергу вказує на відмову від проходження такого огляду водієм ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що водій ОСОБА_1 мав змогу спростувати наявність виявлених у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, але ухилився від такого огляду.
Твердження захисника на те, що в постанові суду не вказано, якими доказами підтверджено вину ОСОБА_1 не заслуговує на увагу з огляду на те, що в постанові суду першої інстанції чітко зазначено: «Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 24.12.2025 (а.с. 6), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № ЕНА №6406722 від 24.12.2025 ( а.с. 7); диском з відеозаписом події ( а.с. 11)».
Посилання захисника на те, що працівники поліції поводили себе зверхньо, погрожували доставити ОСОБА_1 до ТЦК, не підтверджується жодними доказами, а відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та з відеореєстратора з автомобіля поліції підтверджується, що саме ОСОБА_1 поводив себе агресивно по відношенню до поліцейських, висловлювався в їх бік словами нецензурної лайки, погрожував. Незважаючи на таку поведінку водія, на відеозаписах зафіксовано коректну поведінку поліцейських.
Тобто з доказів, досліджених судом першої інстанції вбачається порушення ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом пункту 2.5 ПДР України та, відповідно, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сінченка Андрія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито провадження за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук