Справа № 372/727/25 
Провадження 2-128/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року  м. Обухів
Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Сташків Т.Г.,
при секретарі Таценку М.Д.,
прокурора Курінного С.О.,
представника позивача Козинської селищної ради Чимерис Т.П.,
представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
Перший заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради (далі – позивач, прокурор) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить: усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером: 3223155400:03:043:0337 площею 0,75 га шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевчук Зої Миколаївни (далі – Приватний нотаріус Шевчук З.М.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2563977 від 24.05.2013 року, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,75 га з кадастровим номером: 3223155400:03:043:0337, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку; усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером: 3223155400:03:043:0337 площею 0,75 га шляхом її повернення на користь Козинської селищної територіальної громади в особі Козинської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 , з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства» передано безкоштовно у приватну власність 90 громадянам земельні ділянки в житловому мікрорайоні «Краєвид» в смт. Козин Обухівського району Київської області, зокрема: ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 ) – земельну ділянку загальною площею 0,75 га; ОСОБА_4 (далі – ОСОБА_4 ) – земельну ділянку загальною площею 0,75 га та ОСОБА_5 (далі – ОСОБА_5 ) – земельну ділянку площею 0,75 га.
На підставі вказаного рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: ОСОБА_3 – державний акт серії І-КВ № 030527; ОСОБА_4 – державний акт серії І-КВ № 03529 та ОСОБА_5 – державний акт серії І-КВ № 030531, зареєстровані 18.09.2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № № 5770, 5768, 5766 відповідно.
У подальшому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відчужили вказані належні їм земельні ділянки ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ) за договорами купівлі-продажу від 15.02.2002 року № № 692, 686 та 689, укладеними, відповідно, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
На підставі цих договорів купівлі-продажу виконкомом Козинської селищної ради видано ОСОБА_6 державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 027230, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю 25.02.2002 року № 6461.
На підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2002 року № 3929 ОСОБА_6 відчужив на користь ОСОБА_7 (далі – ОСОБА_7 ) земельну ділянку площею 0,75 га (за рахунок земельних ділянок, набутих за договорами купівлі-продажу № № 686, 689, 692).
На підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2002 року № 4357 ОСОБА_6 відчужив на користь ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,15 га (за рахунок земельних ділянок, набутих за договорами купівлі-продажу № № 686, 689, 692). 
На підставі договорів купівлі-продажу від 25.09.2002 року № 3929 та від 22.10.2002 року № 4357 Козинською селищною радою 20.11.2002 року видано ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 019499, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 7552 (загальна площа земельної ділянки – 0,9 га).
У 2013 році на замовлення ОСОБА_7 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим сформовано дві нові земельні ділянки: площею 0,15 га, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0338, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та площею 0,75 га, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
При цьому, щодо земельної ділянки, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, зареєстровано обмеження – «прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах».
Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.05.2013 року ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_1 земельні ділянки: кадастровий номер: 3223155400:03:043:0338; кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337.
Рішенням Приватного нотаріуса Шевчук З.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2563977 від 24.05.2013 року, зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337.
Позивач вважає, що відведення у приватну власність земельних ділянок на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 відбулось з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки ця земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги р. Дніпро з 1992 року та відноситься до земель водного фонду, що унеможливлює її перебування у приватній власності та користуванні з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства. 
Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 19, 20, 21, 58, 59, 83, 84, 116, 122, 149, 152 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), ст.ст. 4, 88, 89 Водного кодексу України (далі – ВК України), ст.ст. 16, 178, 334, 391 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач звернувся до суду з указаним позовом.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав, повернення земельних ділянок та призначено у справі підготовче судове засідання на 11.03.2025 року.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2025 року клопотання Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури Сваток Андрія про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Шевчук З.М. копію (примірник) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2563977 від 24.05.2013, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,75 га з кадастровим номером 3223155400:03:043:0337.
Представником позивача надано суду письмові пояснення стосовно правової позиції у справі, згідно з якими на момент передачі спірної земельної ділянки у власність вона не була віднесена до категорії земель водного фонду, тому Козинська селищна рада не може погодитись з твердженням про порушення нею вимог діючого на той час законодавства України та про незаконність передачі спірної земельної ділянки у власність. Разом з тим, Козинська селищна рада не може відмовитись від позову, оскільки землі водного фонду перебувають під особливою охороною держави. Спірна земельна ділянка з 1997 року перебувала в адміністративних межах Козинської селищної ради, а з 09.02.2001 року перебуває в межах населеного пункту селища (колишнє смт.) Козин Обухівського району Київської області. Станом на серпень 2001 року (дату відведення земельних ділянок у власність) в Козинській селищній раді не виявлено рішень, які б свідчили про виділення по берегу вздовж об`єднаної земельної ділянки, яка згодом отримала кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, ділянок під смуги відведення або встановлення розмірів смуги відведення в районі житлового масиву «Краєвид». Козинською селищною радою не ухвалювалось рішень про віднесення земельних ділянок на території житлового масиву «Краєвид» до земель водного фонду, а отже, спірна земельна ділянка передавалась у власність не за рахунок земель водного фонду, а за рахунок категорій земель, визначених згідно із земельно-кадастровою документацією (форми 6-зем) та зазначених у рішенні Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1. Відповідно, відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка перебувала у складі земель водного фонду на момент її відведення у власність громадянам. 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 28.07.2025 року.
08.11.2025 року до суду надійшла заява позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання і зміну предмету позову, у якій він просить: повернутися зі стадії судового розгляду справи по суті до стадії підготовчого судового засідання; позовні вимоги у даній справі розглядати в такій редакції: 1. Витребувати на користь держави в особі Козинської селищної ради (ЄДРПОУ 04362697) в категорію земель водного фонду із незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) земельну ділянку площею 0,7009 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:043:0337. 2. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:043:0337 із припиненням речових прав щодо неї, зареєстроване на підставі рішення приватного нотаріуса з індексним номером 2563977 від 24.05.2013. 3. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:043:0337 у Державному земельному кадастрі із припиненням речових прав щодо неї. 4. Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що розташування спірної земельної ділянки в межах земель водного фонду підтверджується інформацією ТОВ «Геоматичні рішення», протоколом огляду у кримінальному провадженні № 42024110000000285 від 08.08.2024 року. Згідно з долученими прокурором доказами (інформацією ТОВ «Геоматичні рішення») спірна земельна ділянка розташована на землях водного фонду площею 0,7009 га – в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро, тобто, частково накладається на землі водного фонду, що свідчить про необхідність подання до суду віндикаційного позову про витребування частини спірної земельної ділянки з незаконного володіння відповідача в порядку ст. 387 ЦК України, що є ефективним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.12.2025 року заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, - задоволено. Надано представнику відповідача можливість приймати участь у судовому засіданні у цивільній справі № 372/727/25, яка призначена на 11.12.2025 року, а також усіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу на офіційному вебпорталі судової влади «URL - адреса: vkz.court.gov.ua».
10.12.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні заяви про зміну предмету позову, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати позовну давність. 
Відзив обґрунтований тим, що згідно з технічною документацією ФОП ОСОБА_8 не вбачається, що прибережні захисні смуги перетинають спірну земельну ділянку. Крім того, відсутні підстави вважати, що на момент відведення у власність (29.08.2001 року) спірна земельна ділянка перебувала у складі земель водного фонду. Також, наявні належні підстави для визнання відповідача добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача на підставі ч. 8 ст. 261 ЦК України, оскільки право власності відповідача на цю земельну ділянку зареєстроване 24.05.2013 року, отже, позовна давність спливла 24.05.2020 року. Прокурором не долучено до позову доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі експертної вартості спірної земельної ділянки та не надано суду її експертно-грошову оцінку. Земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.12.2025 року клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури про повернення до стадії підготовчого провадження і зміну предмету позову задоволено. Призначено у справі підготовче судове засідання на 11.12.2025 року. Прийнято заяву про зміну предмету позову, у подальшому постановлено розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 23.12.2025 року.
Прокурор та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові з урахуванням зміни предмету позову.
Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства» передано безкоштовно у приватну власність 90 громадянам земельні ділянки в житловому мікрорайоні «Краєвид» в смт. Козин Обухівського району Київської області, зокрема: ОСОБА_3 – земельну ділянку загальною площею 0,75 га; ОСОБА_4 – земельну ділянку загальною площею 0,75 га та ОСОБА_5 – земельну ділянку площею 0,75 га.
На підставі вказаного рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: ОСОБА_3 – державний акт серії І-КВ № 030527; ОСОБА_4 – державний акт серії І-КВ № 03529 та ОСОБА_5 – державний акт серії І-КВ № 030531, зареєстровані 18.09.2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № № 5770, 5768, 5766 відповідно.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відчужили вказані належні їм земельні ділянки ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу від 15.02.2002 року № № 692, 686, 689, укладеними, відповідно, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
На підставі цих договорів купівлі-продажу виконкомом Козинської селищної ради видано ОСОБА_6 державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 027230, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю 25.02.2002 року № 6461.
На підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2002 року № 3929 ОСОБА_6 відчужив на користь ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,75 га (за рахунок земельних ділянок, набутих за договорами купівлі-продажу № № 686, 689, 692).
На підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2002 року № 4357 ОСОБА_6 відчужив на користь ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,15 га (за рахунок земельних ділянок, набутих за договорами купівлі-продажу № № 686, 689, 692). 
На підставі договорів купівлі-продажу від 25.09.2002 року № 3929 та від 22.10.2002 року № 4357 Козинською селищною радою 20.11.2002 року видано ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 019499, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 7552 (загальна площа земельної ділянки – 0,9 га).
У 2013 році на замовлення ОСОБА_7 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим сформовано дві нові земельні ділянки: площею 0,15 га, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0338, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та площею 0,75 га, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.05.2013 року ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_1 земельні ділянки: кадастровий номер: 3223155400:03:043:0338; кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337.
Рішенням Приватного нотаріуса Шевчук З.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2563977 від 24.05.2013 року, зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337. 
Звертаючись до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, прокурор просить витребувати на користь держави в особі Козинської селищної ради в категорію земель водного фонду із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,7009 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:043:0337, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку із припиненням речових прав щодо неї, зареєстроване на підставі рішення приватного нотаріуса з індексним номером 2563977 від 24.05.2013, та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із припиненням речових прав щодо неї. 
При цьому, прокурор посилається на те, що, на його думку, відведення у приватну власність земельних ділянок на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 відбулось з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки, зокрема, спірна земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги р. Дніпро з 1992 року та відноситься до земель водного фонду, що унеможливлює її перебування у приватній власності та користуванні з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
За доводами прокурора, розташування спірної земельної ділянки в межах земель водного фонду підтверджується інформацією ТОВ «Геоматичні рішення», протоколом огляду у кримінальному провадженні № 42024110000000285 від 08.08.2024 року. Згідно з долученими прокурором доказами (інформацією ТОВ «Геоматичні рішення») спірна земельна ділянка розташована на землях водного фонду площею 0,7009 га – в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро, тобто, частково накладається на землі водного фонду. 
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч.ч. 3, ч. 4 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Оскільки підставою позовних вимог є ті обставини, що відведення у приватну власність спірної земельної ділянки, яка, на думку позивача, відноситься до земель водного фонду, відбулось на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 з порушенням вимог земельного законодавства, до спірних правовідносин підлягають застосуванню ЗК України 1990 року в редакції від 12.07.2000 року та ВК України в редакції від 07.12.2000 року (в редакції, чинній на момент прийняття Козинською селищною радою вказаного рішення).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 ЗК України 1990 року у зазначеній вище редакції суб`єктами права державної власності на землю виступають, серед іншого, селищні Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.
За приписами ст. 9 ЗК України 1990 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, серед іншого, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.
Статтею 17 ЗК України 1990 року передбачено компетенцію місцевої ради на передачу у приватну власність громадянина земельної ділянки в межах території, на яку розповсюджується юрисдикція місцевої ради народних депутатів.
За положеннями ч. 4 ст. 2 ЗК України 1990 року віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.
Тобто, віднесення земельних ділянок до однієї з категорій або земель водного фонду або земель сільськогосподарського призначення, або до земель населеного пункту станом на 2001 рік належало до компетенції Козинської селищної ради, яка віднесла, зокрема, спірну земельну ділянку до категорії земель населеного пункту та передала її у власність громадянину.
Так, у наданих суду письмових поясненнях стосовно правової позиції у справі представник позивача зазначає, що на момент передачі спірної земельної ділянки у власність вона не була віднесена до категорії земель водного фонду, тому Козинська селищна рада не може погодитись з твердженням про порушення нею вимог діючого на той час законодавства України та про незаконність передачі спірної земельної ділянки у власність.
Спірна земельна ділянка з 1997 року перебувала в адміністративних межах Козинської селищної ради, а з 09.02.2001 року перебуває в межах населеного пункту селища (колишнє смт.) Козин Обухівського району Київської області.
Станом на серпень 2001 року (дату відведення земельних ділянок у власність) в Козинській селищній раді не виявлено рішень, які б свідчили про виділення по берегу вздовж об`єднаної земельної ділянки, яка згодом отримала кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, ділянок під смуги відведення або встановлення розмірів смуги відведення в районі житлового масиву «Краєвид».
За положеннями ст. 78 ЗК України 1990 року до земель водного фонду належать землі, зайняті ріками, озерами, водоймами, болотами, гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами, а також землі, виділені по берегах водойм під смуги відведення.
Прокурор у позові зазначає, що спірна земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги р. Дніпро з 1992 року, проте, ЗК України 1990 року в редакції на час виникнення спірних правовідносин не передбачав такої категорії земель як «прибережна захисна смуга».
Згідно з ч. 1 ст. 88 ВК України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Відповідно до ч. 4 ст. 88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.
За положеннями ч. 7 ст. 87 ВК України виконавчі комітети місцевих Рад зобов`язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.
За приписами ч. 1 ст. 85 ВК України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.
Згідно з п.п. 4, 5, 10, 14, 15 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до ст.ст. 88-91 ВК України.
Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації.  Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами охорони навколишнього природного середовища, земельних ресурсів, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад.
На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної 
зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно 
до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов 
забудови.
Виконання водоохоронних та інших заходів щодо впорядкування водоохоронних зон, за винятком земель водного фонду, покладається на виконавчі комітети Рад, сільськогосподарські, водогосподарські, рибогосподарські підприємства, а також на інших власників і землекористувачів.
Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами державної виконавчої влади, виконавчими комітетами Рад, органами охорони навколишнього природного середовища. 
Водночас, як вбачається з письмових пояснень стосовно правової позиції у справі представника позивача, на момент передачі спірної земельної ділянки у власність вона не була віднесена до категорії земель водного фонду, при цьому Козинська селищна рада, виконавчий комітет якої мав виконувати водоохоронні та інші заходи щодо впорядкування водоохоронних зон, та мав здійснювати контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій, стверджує, що нею не порушено вимог діючого на той час законодавства України при передачі у власність спірної земельної ділянки; при цьому, станом на серпень 2001 року (дату відведення земельних ділянок у власність) в Козинській селищній раді не виявлено рішень, які б свідчили про виділення по берегу вздовж об`єднаної земельної ділянки, яка згодом отримала кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, ділянок під смуги відведення або встановлення розмірів (ширини) смуги відведення в районі житлового масиву «Краєвид». 
З цих письмових пояснень вбачається також, що Козинською селищною радою не ухвалювалось рішень про віднесення земельних ділянок на території житлового масиву «Краєвид» до земель водного фонду, а отже, спірна земельна ділянка передавалась у власність не за рахунок земель водного фонду, а за рахунок категорій земель, визначених згідно із земельно-кадастровою документацією (форми 6-зем) та зазначених у рішенні Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1. Відповідно, відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка перебувала у складі земель водного фонду на момент її відведення у власність громадянам.
На момент виникнення спірних правовідносин земельним та водним законодавством України передбачалось обов`язкове встановлення (виділення) водоохоронних зон (смуг відведення і прибережних захисних смуг), а також віднесення масивів земельних ділянок до категорії земель водного фонду, що мало бути відображено у земельно-кадастровій документації (форма 6-зем) згідно з чинним на той час Наказом Держкомстату від 05.11.1998 року № 377, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1998 року за № 788/3228.
Відповідно до наданих суду письмових пояснень стосовно правової позиції у справі представника позивача Детальним планом 2016 року території житлової забудови північної частини смт. Козин (із змінами та доповненнями 2018-2021 років), до складу якого увійшли території житлового масиву «Краєвид», у тому числі й спірна земельна ділянка, була визначена прибережна захисна смуга, в тому числі вздовж теперішньої земельної ділянки, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337.
Представник позивача вказує, що, як вбачається з Детального плану території житлової забудови північної частини смт. Козин 2016 року (із змінами та доповненнями) та Генерального плану селища Козин 2024 року, який визначив категорію та цільове призначення земель на території с. Козин, а також розмір, конфігурацію та межі прибережних захисних смуг, земельна ділянка, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, перебуває поза межами земель водного фонду і не має точок перетину з прибережною захисною смугою р. Дніпро (Канівського водосховища).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства», у подальшому неодноразово відчужувалась фізичним особам на підставі договорів купівлі-продажу, та набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2013 року.
З огляду на те, що станом на момент передачі Козинською селищною радою рішенням від 29.08.2001 року № 5/1 у власність спірної земельної ділянки первісному власнику, вона не була віднесена до категорії земель водного фонду, при цьому, станом на серпень 2001 року в Козинській селищній раді не виявлено рішень, які б свідчили про виділення по берегу вздовж об`єднаної земельної ділянки, яка згодом отримала кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, ділянок під смуги відведення або встановлення розмірів (ширини) смуги відведення в районі житлового масиву «Краєвид», а також, що Козинською селищною радою не ухвалювалось рішень про віднесення земельних ділянок на території житлового масиву «Краєвид» до земель водного фонду, та що за Детальним планом території житлової забудови північної частини смт. Козин 2016 року (із змінами та доповненнями) та Генерального плану селища Козин 2024 року, який визначив категорію та цільове призначення земель на території с. Козин, а також розмір, конфігурацію та межі прибережних захисних смуг, земельна ділянка, кадастровий номер: 3223155400:03:043:0337, перебуває поза межами земель водного фонду і не має точок перетину з прибережною захисною смугою р. Дніпро (Канівського водосховища), суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка не перебувала у складі земель водного фонду на момент її відведення у приватну власність, отже, відсутні підстави вважати, що відведення у приватну власність спірної земельної ділянки на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 відбулось з порушенням вимог земельного законодавства.
Доводи прокурора, що розташування спірної земельної ділянки в межах земель водного фонду підтверджується інформацією ТОВ «Геоматичні рішення», протоколом огляду у кримінальному провадженні № 42024110000000285 від 08.08.2024 року, суд оцінює критично, оскільки протокол огляду підтверджує лише зафіксовані в ньому обставини і не підтверджує чи спростовує правомірність передачі спірної земельної ділянки у приватну власність.
Крім того, відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача на підставі ч. 8 ст. 261 ЦК України.
Проте, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. 
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. 
Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц. 
Оскільки суд дійшов висновку, що право позивача на час передачі спірної земельної ділянки у приватну власність у зв`язку з такою передачею порушене не було та підстави для задоволення позовних вимог до відповідача, яка заявляє про застосування позовної давності, відсутні, суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. 
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові – на позивача.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 328 Цивільного кодексу України, ст. 2, 4, 9, 17,78 Земельного кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 85, 87, 88 Водного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сташків