Справа №: 343/130/26 
Провадження №: 2-а/343/8/26 
РІШЕННЯ
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого суддi – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, адміністративну справу № 343/130/26, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Комарницького Е.Г.,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача, позиція відповідача:
позивач ОСОБА_1 , в інтересах кого діє його представник – адвокат Комарницький Е.Г., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-10), до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:
- скасувати постанову №R5359 від 19.07.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, закривши на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі;
- стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 19.07.2025 постановлено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Суть скоєного ним адміністративного правопорушення полягає у тому, що він, в порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчасно не уточнив свої облікові дані. Зазначає, що оскаржувана постанова виненсена поза межами строку накладення адміністративного стягнення, оскільки, останнім днем для оновлення даних було 16.07.2024, постанова постановлена 19.07.2025, а тому, така в порушення вимог ч. 7 ст. 38 КУпАП, постановлена після спливу одного року з дня вчинення ним правопорушення. Крім того, позивач вважає, що відповідачем було пропущено трьох денний строк винесення постанови після надання ним 15.07.2025 заяви щодо неоспореня допущеного порушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Комарницький Е.Г. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив такі задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких був повідомленим у встановленому законом порядку (а.с. 26, 27, 30). На адресу суду надіслав письмові пояснення (а.с. 31-32), в яких просить розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що постановляючи оскаржувану постанову відповідач діяв правомірно, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
02 лютого 2026 року ухвалою суду визнано поважними причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом, поновлено строк на звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник відповідача на адресу суду 02.03.2026 надіслав письмові пояснення, в яких просить розгляд справи проводити без його участі.
ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що постановою №R5359 від 19.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення, позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що він в порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчасно не оновив дані, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
В даній справі спірним є питання щодо того, чи було накладено відповідачем на позивача адміністративне стягнення в межах строку накладення такого.
Спірні правовідносини між сторонами виникли стосовно винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.
ІV. Оцінка суду:
заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненого в особливий період.
Відповідно до ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Абзацом 4, 5 підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» установлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (закон набрав чинності 18.05.2024) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Пунктом 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.02.2024 встановлено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.
З аналізу вказаних вище норм, суд робить висновок про те, що громадяни України, які перебувають на території України, знаходяться на військовому обліку, у період з 18.05.2024 до 16.07.2024 (включно) повинні були уточнити свої персональні дані шляхом: прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
У разі невиконання цього обов`язку, особи притягаються до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Водночас, ст. 38 КУпАП визначені строки, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення.
Так, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП встановлений спеціальний строк накладення адміністративного стягнення - протягом трьох місяців з дня виявлення цього правопорушення, але не пізніше одного року з дня вчинення такого (ч. 9 ст. 38 КУпАП).
Отже, відповідач, у разі порушення позивачем ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема порушення ним вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», враховуючи те, що кінцевим строком уточнення персональних даних було 16.07.2024 (включно), із врахуванням положення ч. 9 ст. 38 КУпАП, мав право притягнути його до відповідальності протягом року з дня вчинення правопорушення, тобто з 17.07.2024 до 16.07.2025.
При цьому, аналіз норми ч. 9 ст. 38 КУпАП свідчить про те, що стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення такого, однак не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Тобто, законодавець відніс дане правопорушення до триваючих і надав суб`єкту владних повноважень право накладати стягнення протягом трьох місяців з дня виявлення такого, однак встановив обмеження у виді річного строку можливості накладення стягнення, з дня його вчинення.
І навіть якщо відповідачем було виявлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення 14.07.2025, адміністративне стягнення повинно було бути накладеним до 16.07.2025, тобто в межах річного строку з дня вчинення такого.
Таким чином, оскільки оскаржувана постанова постановлена відповідачем 19.07.2025, адміністративне стягнення на позивача було накладене поза межами строку, встановленого ч. 9 ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у цій адміністративній справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Отже, із врахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне позов задовольнити, скасувати постанову №R5359 від 19.07.2025, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, закривши на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, встановленого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені стороною позивача, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі.
V. Розподіл судових витрат:
до понесених судових витрат позивач ОСОБА_1 відносить сплачений ним судовий збір.
Так, позивач сплатив судовий збір у розмірі 532,48 грн., на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція (а.с. 17).
З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, враховуючи те, що позов задоволено, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 слід стягнути 532,48 грн.
На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 210-1, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову №R5359 від 19.07.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, закривши на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, встановленого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: І.М.Андрусів