Справа №: 398/4337/24	

провадження №: 2/398/113/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"10" квітня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,
представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) – адвоката Ковальова А.І.,
відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) – адвоката Кучер Ю.В. (в режимі відеоконференції),
представників органу опіки та піклування: Яковлева Ю.О., Панагбєєвої Т.М.,
свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ
Адвокат Ковальов А.І., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд позбавити останнього батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 14000,00 грн, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також понесені витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову вказує, що позивач та відповідач проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з жовтня 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В Іспанії ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_5 , громадянин України. З березня 2023 року стосунку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршилися. 18 квітня 2023 року позивач з дитиною повернулися з Іспанії в Україну. Відповідач деякий час після припинення стосунків цікавився сином, надавав фінансову допомогу на утримання сина, перераховував 300 євро на місяць, проте останній рік до пред`явлення цього позову, сином не цікавиться, фінансово не допомагає. ОСОБА_5 проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом
Суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ухвалою від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву – 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.
20 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кучер Ю.В., подала до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач визнав в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 . Щодо позбавлення його батьківських прав заперечив, оскільки ОСОБА_2 має бажання приймати участь у вихованні сина, спілкуватись з ним, проводити разом час, бути обізнаним про стан його здоров`я та навчання, утримувати дитину. Відповідач наполягав, що під час спільного проживання саме він утримував сім`ю, після припинення відносин із позивачем, продовжував перераховувати кошти на рахунок позивача, проте ОСОБА_1 з метою отримання значно більшої суми створила перешкоди для спілкування з дитиною.
Крім того, 20 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кучер Ю.В., надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, ОСОБА_2 просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , встановити наступний спосіб участі батька у вихованні сина: безперешкодно і необмежено, але не менше ніж 3 рази на тиждень спілкуватися з дитиною у зручний для дитини час через мережу інтернет, зокрема, за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp та/або програм Zoom, Skype, тощо; зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити можливість ОСОБА_2 проводити спільний відпочинок з сином за межами території України без присутності матері дитини, в період зимових та літніх канікул протягом двох тижнів, за умови повного фінансування батьком такого відпочинку та витрат на дорогу, шляхом супроводу дитини матір`ю або іншою уповноваженою нею особою до місця знаходження батька. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що дійсно з листопада 2021 року до квітня 2023 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, жили в Іспанії, мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В квітня 2023 року позивач разом із сином виїхала з Іспанії до Польщі, потім в Україну. ОСОБА_2 перераховував кошти на банківську картку позивача на її утримання та утримання сина, проте ОСОБА_1 , прагнучи отримати більшу суму коштів, вдавалась до шантажу, за кожне фото і відео сина вимагала гроші, створювала перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Враховуючи, що в Україні введено воєнний стан для забезпечення найкращих інтересів дитини, його безпеки, доцільним вважає проживання дитини разом з батьком в Іспанії. З 2023 року ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню ОСОБА_2 із сином, забороняючи зустрічатися з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідає, не повідомляє батька про стан здоров`я сина, про його успіхи та досягнення, на що позивач за зустрічним позовом має бажання. 
Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
12 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та її представник, позовні вимоги за первісним позовом підтримали, з підстав викладених у позовній заяві просили суд первісний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволені зустрічного позову заперечували. Додатково позивач суду пояснила, що жила разом з  ОСОБА_2 та їх спільним сином в Іспанії 2022-2023 роки, в цей час відповідач повністю утримував сім`ю, забезпечував її і сина всім необхідним, одягом продуктами харчування, оплачував медичне обслуговування в Іспанії, подорож до Польщі також оплачував ОСОБА_2 , до конфлікту між сторонами були гарні відносини. Конфлікт в сім`ї стався через іншу жінку у відповідача, він став агресивний, ображав ОСОБА_1 словесно, крім того зазначили, що ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби. У квітні 2023 року після сварки вона, ще пару тижнів залишалась в Іспанії, за цей час відповідач приїжджав один раз привозив дитині підгузки і каші. Після припинення стосунків між нею та відповідачем  ОСОБА_1 залишилась без коштів, відповідач влаштовував своє особисте життя, на теперішній час  ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, фінансово дитині не допомагає, за весь час 2023-2025 роки 5 разів пересилав гроші, потім припинив, з дитиною не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, спільний відпочинок із сином ОСОБА_2 не пропонував. ОСОБА_1 банківський рахунок не змінювала, відповідача в месенджерах не блокувала, спілкуванню дитини з батьком не перешкоджала, самостійно дії щодо їх спілкування не вживала, не бачить сенсу в їх спілкуванні. Вважає примирення між нею та відповідачем неможливе, оскільки відповідач серед ночі зібрав речі і вигнав її з дитиною з дому, позбавлення  ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до їх спільного сина вважає доцільним, щоб у майбутньому, коли дитина підросте, не травмувати сина байдужістю батька, син не бачив батька, не знає його. На теперішній час вона самостійно утримує сина, допомагають мама і її рідні. Щодо запропонованого ОСОБА_2 порядку спілкування з дитиною заперечила.
ОСОБА_2 та його представник просили суд відмовити у позові в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , щодо стягнення алюмнів на утримання сина відповідач не заперечує, просили суд задовольнити зустрічний позов визначити порядок спілкування з дитиною у спосіб викладений у зустрічному позові, оскільки ОСОБА_1 порушує право ОСОБА_2 як батька їх спільного сина. Крім того відповідач суду пояснив, що ОСОБА_1 умисно перешкоджає його спілкуванню із сином, деякий час після повернення дитини в Україну він систематично перераховував кошти, цікавився життям дитини. У вересні-жовтні 2023 року відповідач мав фінансові труднощі, а ОСОБА_1 за кожне фото дитини вимагала гроші, сторони посварились, позивач заблокувала його в месенджерах, змінила банківський рахунок. Відповідач погоджується утримувати дитину, хоче спілкування з сином, проте на теперішній час перебуває в іншій країні, не має можливості навіть привітати дитину з днем народження, оскільки позивач перешкоджає, врегулювати конфлікт ОСОБА_1 не погоджується, зазначає, що у ОСОБА_6 немає батька, від фінансової допомоги відмовляється. Перебування сина в Україні вважає небезпечним через війну. Психічне і фізичне насилля по відношенню до ОСОБА_1 або сина, а також вживання наркотичних засобів заперечив.
Представник органу опіки та піклування Панагбєєва Т.М. в судовому засіданні підтримала поданий суду висновок щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 та висновок про встановлення порядку спілкування батька із сином.
Допита і судовому засідання свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суду пояснила, що з позивачем перебуває в сімейних відносинах, її донька ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_2 на початку війни в Україні, підтримували близькі відносини, жили в м. Києві. У 2022 році ОСОБА_7 виїхав в Європу, пізніше до нього переїхала ОСОБА_8 , яка була в стані вагітності, вони жили в Іспанії. Після народження онука свідок гостювала в сім`ї доньки близько місяця. За цей час відносно ОСОБА_2 в неї склалося неприємне враження, чоловік, хоча і фінансово утримував сім`ю, піклувався про дитину, допомагав ОСОБА_9 з дитиною, в той же час поводив себе неуважно по відношенню до ОСОБА_10 , приходив додому пізно, курив траву, після припинення стосунків вигнав жінку з малою дитиною на вулицю без грошей в чужій країні. Стосунки між її донькою та ОСОБА_2 припинилися, коли ОСОБА_8 з онуком приїхали в гості до свідка у Польщу на два тижні, ця поїздка була узгоджена із ОСОБА_7 . ОСОБА_7 і ОСОБА_8 посварилися по телефону, у ОСОБА_7 була інша жінка. ОСОБА_8 повернулась до чоловіка в Іспанію і він вигнав її з дому. Тоді донька приїхала в Польщу, а потім повернулась в України. ОСОБА_8 з дитиною живе в Олександрії разом зі свідком з 2023 року. ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, фінансово не допомагає, один раз привітав сина з днем народження в 2023 році. До стосунків із ОСОБА_11 у ОСОБА_2 була інша сім`я, з якими він теж не спілкується. Позивач не створює ніяких перешкод для спілкування батька із сином, картки не блокувала, зараз в неї номер телефону, що діє в Україні, в Іспанії був інший номер телефону. Акаунт позивача в соцмережах відомий і відповідачу, і його мамі, але ніхто з них дитиною не цікавиться. За час проживання свідка в Іспанії бачила сварки в сім`ї, ОСОБА_2 фізичну силу до дружини чи сина не застосовував.
Допита і судовому засідання свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду повідомила, що з позивачем ОСОБА_1 перебуває у дружніх відносинах, познайомились близько 2 років тому, оскільки мають дітей одного віку, разом проводять багато часу, зустрічаються кожного дня. З сином ОСОБА_12 гуляє постійно тільки ОСОБА_8 , батька свідок ніколи не бачила, зі слів її подруги батько ОСОБА_12 живе в Іспанії, фінансово сину не допомагає, один раз привітав на день народження і бабуся (мама ОСОБА_2 ) передала речі для онука.
Вислухавши вступне слово учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Суд встановив, що громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження якого м. Пальма-де-Майорка, Балеарські острови, Іспанія, про що складено 28 жовтня 2022 року актовий запис у Книзі реєстрації актів цивільного стану м. Пальма-де-Майорка, том 01238, сторінка 259.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується довідкою генерального консула України в Барселоні від 30 листопада 2022 року № 536/1-487.
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання від 22 липня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 грудня 2000 року. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу до квітня 2023 року в Іспанії, з 2023 року ОСОБА_1 повернулась в Україну, малолітній син сторін ОСОБА_13 залишився проживати разом з матір`ю, що сторонами не заперечується.
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 349/9/10/5 від 09 вересня 2025 року на засіданні комісії заслухавши пояснення ОСОБА_1 і представника ОСОБА_2 – ОСОБА_14 , орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_5 . 
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 350/9/10/5 від 09 вересня 2025 року орган опіки та піклування вважає доцільним затвердити такий порядок участі батька у вихованні дитини: безперешкодно і необмежено, але не менше ніж 3 рази на тиждень спілкуватися з дитиною у зручний для дитини час через мережу інтернет, зокрема, за допомогою телефонного зв`язку мобільний номер НОМЕР_1 або відеозв`язку з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp та/або програм Zoom, Skype, тощо; зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити можливість батьку ОСОБА_2 проводити щорічний спільний відпочинок з сином за межами території України без присутності матері дитини, в період зимових та літніх канікул протягом двох тижнів, за умови повного фінансування батьком такого відпочинку та витрат на дорогу, шляхом супроводу дитини матір`ю або іншою уповноваженою нею особою до місця знаходження батька.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі – Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону № 2402-III).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне – за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
У справі від 30 червня 2020 року (заява № 70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зауважує, що в ході розгляду цієї справи і позивачем за первісним позовом, ні його представником долучено до справи доказів, що до відповідача були застосовані будь-які засоби попередження та впливу. Так, немає жодних документально підтверджених відомостей, що з відповідачем уповноважені служби проводили роз`яснюючи бесіди про необхідність змінити свою поведінку, або їй направлялись відповідні листи тощо. Натомість в судовому засіданні відповідач заперечував щодо позбавлення його батьківських прав стосовно свого сина, та виявляє бажання спілкуватись із ним підтримувати його, зазначаючи причину по якій він не спілкувався із сином - це те, що позивач всіляко чинила перешкоди у його спілкуванні із сином. Про наміри його спілкування із сином підтверджується висновком органу опіки та піклування, наданим за його зверненням про визначення способу участі у вихованні сина.
В цій справі суд констатує, що між батьками дитини, внаслідок припинення фактичних шлюбних відносин, відсутнє взаєморозуміння та узгодженість у виконанні батьківських обов`язків, в той же час стороною позивача за первісним позовом не надано суду достатніх та переконливих доказів тому, що батько дитини - ОСОБА_2 становить реальну загрозу для свого сина, його здоров`я та психічного розвитку, доказів його винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, зловживання наркотичними засобами.
Суд не вбачає достатніх підстав вважати, що недостатнє спілкування батька з сином, пов`язано з суто його винними, злісними, умисними його діями, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
На переконання суду особисті непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно трирічного сина, оскільки забезпечення найкращих інтересів ОСОБА_5 повинно мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у в цій частині первісного позову відмовити.
Такий висновок суду узгоджується із позицією органу опуки та піклування у цій справі.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст.182 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи наведене, а також, що станом на момент судового розгляду відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти стягне з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання на утримання сина ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про задоволення первісного позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 14000,00 грн, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. 
Відповідно до стаття 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами 1 та 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Спір між сторонами за зустрічним позовом виник з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином.
Звернення до суду відбулося у листопаді 2024 року, на той час сину сторін ОСОБА_6 було два роки. Як встановлено судом вході судового розгляду позивач відстоює право на виховання та спілкування з дитиною, перешкодою чому є неврегулюваний конфлікт між батьками дитини, що виник з підстав припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами.
Відповідач проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечувала, просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільного сина ОСОБА_5 .
Подаючи зустрічний позов про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 , позивач посилався на те, що він з 2023 року не має доступу до спілкування з сином, телефон позивача та акаунти в месенджерах були заблоковані, вважає, що відповідач створює перешкоди у спілкуванні з сином, що порушує права позивача як батька, а також порушує права та суперечить інтересам дитини. В підтвердження зазначених обставин представник позивача за зустрічним позовом долучила до матеріалів справи скріншоти особистого спілкування сторін, в яких зазначено ім`я контакту "Яна", фото дитини та повідомлення, починаючи з 18 квітня 2023 року до 14 жовтня 2024 року, які, за поясненнями представника ОСОБА_2 , направляв її довіритель.
Суд, критично оцінює надані позивачем за зустрічним позовом роздруківки листування в месенджері, зазначає, що ці документи не містять номеру телефону контакту "Яна", а також доказів належності зазначеного контакту ОСОБА_1 , а отже, за відсутності належних, достатніх та достовірних доказів в підтвердження ідентифікації акаунта в месенджері відповідача за зустрічним позовом, а також будь-яких доказів в підтвердження здійснення відповідачем перешкод іншими способами у спілкуванні позивача з сином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 .
За ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування виключно діє в інтересах дитини захищаючи її права та забезпечуючи благополуччя при вирішенні питань, пов`язаних із сімейними відносинами, опікою, вихованням та майном дитини, а також контролюючи дотримання її законних прав. Діяльність органу опіки та піклування базується на принципах захисту прав дитини та забезпеченні її найкращих інтересів, що закріплено у законодавстві України. Представник даної особи приймав участь у справі, повністю погоджувався з позицією позивача за зустрічним позовом, суду наданий відповідний висновок.
Суд акцентує: права батьків є абсолютно рівними, при цьому визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд не тільки враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а першочергово принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, який за своєю природою та важливістю переважає інтереси батьків.
Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2024 року у справі № 148/382/20 наголосив, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Запропонований позивачем спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, з яким погодився орган опіки та піклування, на переконання суду є суперечливим, складним у виконанні, що породжуватиме постійні конфлікти і усугубляти і так непрості відносини сторін. Очевидно, що відносини сторін мають «негативний» характер, тому будь-яке рішення, де наявний тривалий конфлікт між батьками, не обійде дитину, емоційно впливатиме, тим більше такого маленького віку.
Щодо позовної вимоги про необмежене спілкування батька з дитиною, засобами телефонного чи електронного зв`язку, суд враховує, що ОСОБА_5 на час ухвалення цього рішення майже виповнилося чотири роки та хлопчик в силу віку не користується гаджетами самостійно, це непритаманне його віку.
Щодо забезпечення можливість ОСОБА_2 проводити спільний відпочинок з сином за межами території України без присутності матері дитини, в період зимових та літніх канікул протягом двох тижнів, за умови повного фінансування батьком такого відпочинку та витрат на дорогу, шляхом супроводу дитини матір`ю або іншою уповноваженою нею особою до місця знаходження батька, суд бере до уваги, що місцем постійного проживання батька дитини є країна Іспанія, тоді як дитина проживає з матір`ю в Україні, в той же час позивач не навів суду існування об`єктивних перешкод прибути в Україну за місцем фактичного проживання дитини для особистої зустрічі та спілкування, спільного проведення часу відпочинку з дитиною.
Забезпечення можливості ОСОБА_2 проводити спільний відпочинок з сином за межами території України без присутності матері дитини, а також зобов`язання супроводу дитини матір`ю або іншою уповноваженою нею особою до місця знаходження батька, враховуючи перебування сторін у стані конфлікту, що доводиться об`єктивними доказами встановленими судом, може бути доречним лише за згодою матері дитини, з ким проживає дитина, та на переконання суду має ознаки порушення розумного балансу прав та інтересів сторін, приймаючи до уваги особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, враховуючи режим дня, режим харчування, відпочинку, правил безпеки та інші обставини, що мають істотне значення. Такий порядок обов`язково створюватиме нові конфлікти батьків, що впливатиме на дитину.
Суд зауважує, що графік побачень батька з дитиною має бути за обов`язкової присутності матері, а в подальшому з урахуванням дорослішання дитини, для налагодження якісного контакту батька з дитиною та для забезпечення соціальної ролі батька в житті сина, за погодженням сторін та позитивного настрою дитини, такі зустрічі можуть відбуватися без матері.
Відсутність матері під час зустрічей батька з сином, в сьогоденні, матиме негативний вплив на психологічний стан дитини, коли він не буде відчувати себе у безпеці, тому на даному етапі, враховуючи вік дитини та його емоційне здоров`я, об`єктивно неможливо прийняти інше рішення.
Суд, визначаючи спосіб та участь батька у вихованні та спілкування з сином, враховує вікові особливості дитини та, попри позитивний висновок органу опіки та піклування щодо вирішення позовних вимог батька, все ж вважає визначити спосіб спілкування дитини за порядком наближеним до висновку органу опіки та піклування, але за обов`язкової присутності матері під час зустрічей, таким чином відхилити надмірні вимоги позивача.
Зустрічі батька з сином у бажаному позивачем порядку, без участі матері, покладення на матір дитини обов`язку забезпечення можливості спільного відпочинку батька з сином за межами території України без присутності матері дитини негативно впливатиме на дитину, отже не сприятиме його інтересам.
Суд звертає увагу, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною є неприпустимим формальний підхід, безумовне погодження з позицією сторони, оскільки інтереси дитини превалюють.
На переконання суду хлопчик морально неготовий для безпосереднього контакту з батьком без посередництва матері.
В силу свого віку та особливостей розвитку, дитина в такому віці не може бути залишена на тривалий час без нагляду та присутності матері, тому суд встановлює позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який передбачає присутність матері. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову, визначивши спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 наступним чином:
- три рази на тиждень спілкуватися з дитиною у зручний для дитини час через мережу інтернет, зокрема, за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp та/або програм Zoom, Skype за присутності матері;
- безперешкодне відвідування батьком дитини за місцем проживання дитини, спільний відпочинок, за попереднім узгодженням із матір`ю дитини часу такого відвідування/відпочинку з сином у канікулярний період з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто (на території України, за межами території України) за присутності матері.
Визначений спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням обох батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення оскільки остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою, залежить в тому числі і від вікових змін дитини, її розвитку та потреб. Батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати перш за все інтересам самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.
Визначений судом спосіб участі позивача у вихованні сина не є безумовним і може бути змінений за згодою сторін та першочергово бажання дитини залишатися з батьком у відсутності матері.

Судові витрати.
Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом заявлено дві позовних вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позивач понесла судові витрати у виді сплати судового збору за позовною вимого про позбавлення батьківських прав. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, суд залишає судові витрати позивача як фактично понесені.
В той же час з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів в розмірі 1331,20 грн.
Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не заявлено вимогу про стягнення із відповідача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подання зустрічного позову, суд залишає ці судові витрати як фактично понесені.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 серпня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.
Визначити порядок та спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 
- три рази на тиждень спілкуватися з дитиною у зручний для дитини час через мережу інтернет, зокрема, за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp та/або програм Zoom, Skype за присутності матері;
- безперешкодне відвідування батьком дитини за місцем проживання дитини, спільний відпочинок, за попереднім узгодженням із матір`ю дитини часу такого відвідування/відпочинку з сином у канікулярний період з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто за присутності матері.
В задоволенні іншої частині зустрічного позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Судові витрати позивачів за первісним та зустрічним позовом залишити як фактично понесені.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
-позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
-її представник – адвокат Ковальов Андрій Ігорович, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
-його представник – адвокат Кучер Юлія Вікторівна, адреса місця знаходження: м. Черкаси, вул. Симоненка, 5, оф. 14-1, РНОКПП НОМЕР_5 ; 
-представники виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, служби у справах дітей Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування: Яковлев Юрій Олександрович, ОСОБА_15 , адреса місця знаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Олександрія, пр. Соборний, 59.
Повний текст рішення складено 10 квітня 2026 року.

Суддя І.П. Шинкаренко