УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4632/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О. 
Номер провадження №33/4805/774/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Хоменка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 23.07.2025 року о 20:00 годині, по дорозі А/Д М-07 Київ-Ковель-Яготин 159 км поблизу м. Коростень, керував транспортним засобом «Toyota corola» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений згідно ст. 266 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Хоменко С.О. в інтересах  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на безпідставність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, про що він також зазначав на місці події, а отже адміністративний протокол складений безпідставно за відсутності об`єктивної сторони правопорушення. Також вказаний факт підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані судом першої інстанції, зазначивши, що за кермом була саме свідок ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції також пояснив, що не бачив ОСОБА_1 за кермом авто. Вважає, що сукупність вказаних доказів підтверджує невинуватість його підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що постанова суду першої інстанції ухвалена 29.01.2026, яку було оприлюднено 05.02.2026, апеляційна скарга подана адвокатом 17.02.2026 року у зв`язку з перебуванням на лікарняному, однак відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 25.02.2026 апеляційна скарга повернута особі, яка її подала, у зв`язку з ненаданням адвокатом документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги, а тому строк пропущений з поважних причин, оскільки 27.02.2026 апеляційна скарга подана повторно.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
ОСОБА_1 в судове засідання двічі не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, про поважність причин неявки не вказував. 
Адвокат Хоменко С.О. також в судове засідання двічі не прибув. В першому випадку надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому судовому засіданні, а в другому випадку – через різке погіршення здоров`я. При цьому будь-яких доказів поважних причин неприбуття не надав.
На думку суду неодноразова неявка в судове засідання захисника з причин участі його в інших засіданнях не може бути достатньою та поважною підставою для численних відкладень розгляду даної справи. Визначення захисником своєї зайнятості (завантаженості) та кількості наявних у нього справ є особистим належним плануванням своєї діяльності, а постійне надання пріоритету однієї справи над іншою не може бути безумовною підставою для перенесення менш пріоритетної для захисника справи.
Так само неявка в судове засідання захисника без надання письмових доказів об`єктивних та вагомих причин його неприбуття, зокрема медичних документів чи лікарняного листка, не може бути достатньою та поважною причиною для численних відкладень розгляду справи. 
В даному випадку з боку суду було забезпечено реальну можливість двічі взяти участь у судових засіданнях як захиснику, так і безпосередньо особі ОСОБА_1 , які свідомо не реалізували своє право бути присутніми в судових засіданнях.
За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП, зважаючи на стислі строки розгляду справ такої категорії. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400598 від 23.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 23.07.2025 року о 20:00 годині, дорога А/Д М-07 Київ-Ковель-Яготин 159 км поблизу м. Коростень, керував транспортним засобом «Toyota corola» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений згідно ст. 266 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.07.2025 (а.с.8); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , який зазначив, що на трасі Київ-Ковель 23.07.2025 побачив авто Toyota н.з. НОМЕР_1 , який створив аварійну ситуацію, та примусив його різко зупинитися. Далі водій поїхав на заправку UPG, бачив як просив заправщика сісти в його авто та перепаркувати (а.с.9); рапортом поліцейського взводу №1 батальйону УПП в Житомирській області Онищенка В. (а.с.10); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.11).
Також судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердила, що за кермом автомобіля перебувала саме вона.
Свідок ОСОБА_3 , яка є працівником заправки, також вказала, що за кермом перебувала ОСОБА_2 , однак на жодне уточнююче запитання відповіді надати не змогла.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання місцевому суду підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також надав диск з відеозаписом (власне фіксування), з якого вбачається знаходження ОСОБА_1 на водійському сидінні та висловлювання саме до нього інших осіб з приводу його способу, з порушенням правил дорожнього руху, керування транспортним засобом на дорозі, який було прийнято судом.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, поясненнями свідка ОСОБА_5 та наявними у матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Так, відповідно до наявних відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що працівники поліції, приїхавши на місце події – автозаправку UPG, виявили автомобіль Toyota corola, д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого перебував ОСОБА_1 , який тривалий час відмовлявся надавати документи для посвідчення особи. У водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були оголошені, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 категорично відмовився. Водію роз`яснили права, передбачені законодавством, наслідки відмови від проходження огляду та повідомили про складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, з якими ознайомили ОСОБА_1 .
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , а також його поясненнями, наданими в суді першої інстанції, згідно з якими, свідок вказав на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу, який порушив правила дорожнього руху та створив аварійну ситуацію, що послугувало приводом для подальшого виклику працівників поліції.
Крім цього, згідно з наявним відеозаписом з нагрудних камер ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що за кермом була інша особа, зокрема, ОСОБА_2 , а вказана версія щодо іншого водія була висловлена вже на етапі судового розгляду в суді першої інстанції, що апеляційний суд розцінює як намагання повідомити викривлену версію і уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Саме такі первинні покази водія ОСОБА_1 , який не повідомляв працівників поліції про керування транспортним засобом ОСОБА_2 , на думку суду, є найбільш правдивими та достовірними, оскільки особливість психіки людини в перші секунди, хвилини після події не дозволяє їй за короткий проміжок часу вигадати чи спотворити дійсність життєвої ситуації та створити неправдиве алібі для себе, та не встигає сформувати у своїй уяві хибну версію минулої поведінки та правдоподібно повідомити про неї допитувача.
Показання неупередженого свідка ОСОБА_5 , який викликав патрульну поліції на місці події та безпосередньо бачив ОСОБА_1 за кермом автомобіля, його пояснення щодо обставин події, є послідовними, взаємоузгодженими, об`єктивних даних ставити під сумнів пояснення свідка апеляційним судом не встановлено. 
Те, що на відеозаписі не зафіксовано безпосереднього моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є вірним, так як працівники поліції прибули на місце за викликом «Адмінправопорушення», проте з урахуванням сукупності інших доказів, дані з відеозапису не спростовують того, що останній керував транспортним засобом.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт виконання 23.07.2025 о 20 год. 00 хв функцій водія та керування ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota corola д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано оцінив критично покази свідка ОСОБА_2 , з тих підстав, що свідок перебуває з ОСОБА_1 у близьких відносинах, що вбачається з відеозапису, а також із самих пояснень свідка та представника ОСОБА_1 адвоката Хоменко С.О. Також місцевий суд вірно зазначив, що з наданого відеозапису слідує, що даний свідок на місце складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 прибула набагато пізніше самої події, її твердження, що вона не хотіла конфлікту із жінкою ОСОБА_1 , яка їх переслідувала, тому ОСОБА_2 одразу втекла, не знайшли свого підтвердження доказами, які містяться в матеріалах справи. 
Також апеляцій суд зауважує, що прибувши на місце події свідок ОСОБА_2 не зазначала поліцейським, що саме вона керувала транспортним засобом, а лише запитувала у працівників поліції, що за це буде ОСОБА_1 . 
Також місцевий суд правомірно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_3 , оскільки вона є оператором автозаправки і виходячи з її виконуваної роботи, не могла достеменно бачити хто саме перебував за кермом автомобіля, тим більше, що вона не змогла надати відповіді на жодне уточнююче запитання судді. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Хоменка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Хоменка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: