Справа № 357/4901/26
1-кп/357/746/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 12026116030000075 внесеному до ЄРДР 01.03.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», раніше неодноразово судимого, останній рах
- 10.06.2025 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції:
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту – Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:
- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);
- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).
В порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, 28 лютого 2026 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у державній установі «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, ОСОБА_3 , незаконно придбав порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – «метадон» (фенадон), масою 0,077 г. 
З метою приховування факту незаконного придбання та керуючись злочинним умислом спрямованим на незаконне зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_3 того ж дня помістив згорток з порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі «метадон» (фенадон) до шкарпетки, у яку був одягнений, використавши її як схованку, таким чином незаконно зберігав при собі вказаний наркотичний засіб для особистого вживання, без мети збуту.
Цього ж дня, 28.02.2026 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_3 прибув етапом з державної установи «Київський слідчий ізолятор» до державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», що за адресою: вул. Василя Симоненка, буд. 16, м. Біла Церква, Київська область, після чого був поміщений до кімнати чергової частини.
В період часу з 18 години 18 хвилини по 18 годину 26 хвилин 28.02.2026 року в кімнаті чергової частини державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», працівником оперативного відділу та черговим помічником начальника установи проведено особистий обшук ОСОБА_3 під час якого виявлено та вилучено згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – «метадон» (фенадон) масою 0,077 г, який ОСОБА_3 всупереч встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів і охорони здоров`я населення та положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті щодо дати вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, розміру та назви незаконно придбаного - знайденого наркотичного засобу для власного вживання. Пояснив, що перебуваючи в Київському СІЗО, 28.02.2026 року, десь об 11 годині, точно час не памятає, він знайшов на земельній ділянці згорток, який розгорнув і побачив, що там наркотичний засіб. Він його заховав до носка для власного вживання. Потім, в цей же день, його етапували до Білоцерківської виправної колонії, де під час обшуку у нього знайшли цей згорток та вилучили його. Там був метадон. Не заперечує, що знайшов, таким чином безоплатно придбав, оскільки знайшов на земельній ділянці, наркотичний засіб, який заховав у носок, де зберігав для власного вживання, до приїзду в Білоцерківську виправну колонію, де в ньго вилучили знайдене. У вчиненому щиро кається, зробив для себе належні висновки, просить суворо не карати. 
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права – є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в місцях позбавлення волі та відбуваючи покарання за попереднім вироком, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого – судом не вбачається.
Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку діяння, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
На думку суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2025 року, до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити за сукупністю вироків, а саме до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2025 року, враховуючи при цьому вимоги ч. 1 ст. 71 та п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 3565,60 грн.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України – 2 роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання – 2 роки 1 місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 23.04.2026 року.
Речовий доказ - наркотичний засіб обіг якого обмежено –метадон (фенадон), загальною масою 0,077 г. та первинне упакування, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_5