ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026 Справа № 914/2656/25   місто Львів 
Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ, розглянувши 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс”, місто Київ
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 
у справі №914/2656/25
за первісним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, місто Львів 
до відповідача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс”, місто Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького”, місто Львів
про виселення з нежитлового приміщення
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс”, місто Київ
до відповідача за зустрічним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, місто Львів 
про визнання продовженим договору оренди нерухомого державного майна №145 від 11.09.2015.

Без виклику учасників справи. 

ВСТАНОВИВ 
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за первісним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до відповідача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство “Міжнародний аеропорт “Львів” імені Данила Галицького про виселення з нежитлового приміщення, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання продовженим договору оренди нерухомого державного майна №145 від 11.09.2015, що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” до дати, що настає через шість місяців після дати відновлення роботи Міжнародного аеропорту “Львів” ім. Данила Галицького. 
Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2656/25 від 26.01.2026 відмовлено у задоволенні первісного позову про виселення з нежитлового приміщення, задоволено зустрічний позов про визнання продовженим договору оренди нерухомого державного майна №145 від 11.09.2015, що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» до дати, що настає через шість місяців після дати відновлення роботи Міжнародного аеропорту “Львів” ім. Данила Галицького. 
29.01.2026 від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) Товариства з обмеженою відповідальністю “Абсолют Фінанс”, надійшла заява б/н (вх.№438/26) про ухвалення додаткового рішення. У заяві представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним) просить суд стягнути з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) витрати на правову допомогу в сумі 33 000,00 грн. 
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Ухвалою від 30.01.2026 суд прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду та постановив здійснювати розгляд заяви без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. 
Вказаною ухвалою суду Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, (позивачу за первісним позовом, відповідачу за зустрічним) запропоновано до 04.02.2026 подати нормативно та документально обґрунтовану позицію щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс».
Копія ухвали суду від 30.01.2026 про прийняття заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду у справі №914/2656/25 була доставлена учасникам справи до їх електронних кабінетів в підсистемі “Електронний суд” 02.02.2026, що підтверджується довідками про доставку електронних листів наявних в матеріалах справи. 
05.02.2026 за вх.№3378/26 через підсистему “Електронний суд” (сформовані в підсистемі «Електронний суд» 04.02.2026) від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (позивачу за первісним позовом, відповідачу за зустрічним) надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У зв`язку із закінченням строку встановленого пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення у справі. 
Обставини встановлені судом. 
16.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» (надалі клієнт) та Адвокатським бюро «Вікторії Бойко» було укладено договір про надання правничої допомоги №15/25.
Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується за замовленням клієнта надавати йому правничу допомогу відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики та умов цього договору, а клієнт зобов`язується оплатити надану правничу допомогу та фактичні витрати, понесені виконавцем при виконанні цього договору у порядку та розмірі, що встановлені цим договором.
Правнича допомога, що надається за цим договором передбачена в пунктах 1.2.1.- 1.2.12. договору про надання правничої допомоги №15/25.
Відповідно до пункту 2.1. договору, за надання правничої допомоги клієнт сплачує виконавцю гонорар. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар сплачується шляхом перерахування (внесення) коштів на банківський рахунок виконавця.
Розмір гонорару за цим договором встановлюється сторонами у додаткових договорах/ замовленнях до цього договору (пункт 2.2. договору).
Згідно з пунктом 2.4. договору факт надання правничої допомоги за договором підтверджується актами про надану правничу допомогу, що підписуються сторонами або їх повноважними представниками і є первинними обліковими документами. Факт надання правничої допомоги може також підтверджуватися сплатою клієнтом рахунку, що виставлений виконавцем. Акти про надану правничу допомогу готуються виконавцем і передаються клієнту. Клієнт протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня їх отримання підписує та повертає виконавцю його примірник акту або надсилає виконавцю письмову вмотивовану відмову від підписання акту. У випадку не підписання клієнтом акту у вищевказаний строк та відсутності вмотивованої письмової відмови клієнта від його підписання, виконавець підписує акт в односторонньому порядку, вказуючи про відмову від підписання акту клієнтом. Такий акт вважається підписаним належним чином та є підставою для здійснення клієнтом оплати гонорару та компенсації фактичних витрат виконавця. Фактом належного надання правничої допомоги та відсутності претензій зі сторони клієнта може бути також оплата клієнтом виставленого виконавцем рахунку.
Пунктом 3.7 договору передбачено повноваження, які клієнт надає адвокатам виконавця. 
Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 16 вересня 2027 року. (пункт 7.1.)
Відповідно до пункту 7.6. договору всі зміни та доповнення до цього договору вносяться виключно в письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткових угод/договорів до цього договору.
16.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” (клієнт) та Адвокатським бюро «Вікторії Бойко» було укладено додатковий договір №01/25 до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди клієнт надає, а виконавець приймає замовлення на надання правничої допомоги клієнту у судовій справі №914/2656/25. Правнича допомога може полягати в наданні консультацій, підготовці та подання процесуальних документів (в т.ч. позовної заяви, відповіді на відзив, зустрічного позову, відзиву, тощо), зборі та поданні до суду доказів, участі та представництві клієнта в судових засіданнях- тощо.
Відповідно до пункту 2.1. додаткового договору сторони погодили, що гонорар за представництво прав та законних інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.), а у випадку підготовки та подання у справі зустрічного позову – гонорар збільшується пропорційно до затраченого часу адвоката, але загальний розмір гонорару у справі у суді першої інстанції не може перевищувати 50 000,00 грн. Гонорар підлягає сплаті не пізніше як протягом 5 (п`яти днів) з моменту виставлення виконавцем рахунку.
Відповідно до пункту 1 акта про надану правничу допомогу № 01/26 від 29.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025 року: виконавець, відповідно до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025 та додаткового договору № 01/25 від 16.09.2025 надав, а клієнт прийняв у вересні 2025-січні 2026 року наступні послуги:
-ознайомлення із позовною заявою у справі № 914/2656/25 на суму 2 000,00 грн;
- підготовка відзиву у справі № 914/2656/25 на суму 8000,00 грн; 
- підготовка зустрічного позову у справі № 914/2656/25 на суму 8 000,00 грн; 
- участь та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 23.09.2025 у Господарському суді Львівської області на суму 2 000,00 грн; 
- участь та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 14.10.2025 у Господарському суді Львівської області на суму 2000,00 грн; 
- підготовка відповіді на відзив у справі №914/2656/25 21.10.2025 на суму 5000,00 грн; участь та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 04.11.2025 у Господарському суді Львівської області на суму 2000,00 грн; 
- участь та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 25.11.2025 у Господарському суді Львівської області на суму 2000,00 грн; 
- участь та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 15.01.2026 у Господарському суді Львівської області на суму 2000,00 грн;
- підготовка заяви про стягнення судових витрат у справі №914/2656/25 на суму 2000,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг без ПДВ становить 35 000,00 грн (тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.)
Згідно з пунктом 2 акта клієнт не має претензій щодо якості, об`єму та строку наданих виконавцем послуг та зобов`язується оплатити надані послуги у строк, встановлений договором.
За надану правничу допомогу Адвокатським Бюро «Вікторії Бойко» було виставлено клієнту рахунки №25/09/25-1 від 25.09.2025 на суму 20 000,00 грн, №17/12/25-1 від 17.12.2025 на суму 11 000,00 грн та №29/01/26 від 29.01.2026 на суму 4 000,00 грн.
Відповідно до пункту 4 акта про надану правничу допомогу № 01/26 від 29.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025 виконавець підтверджує, що клієнтом за цим актом сплачено 31 000,00 грн та сплаті підлягає залишок у розмірі 4 000,00 грн у строк, що встановлений в договорі. 
З огляду на вказане відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) просить стягнути з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) 33 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
У клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) б/н від 04.02.2026 (вх.№3378/26 від 05.02.2026) позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним), стверджує, що дана заява є необґрунтованою, обсяг витрат на правничу допомогу є значно завищеним, неспівмірним із обсягом виконаної адвокатом роботи. 
У клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звертає увагу, що вартість послуг адвоката за участь в п`яти судових засіданнях оцінюється однаково, проте тривалість трьох засідань з п`яти, згідно протоколів судових засідань, була менше п`яти хвилин, оскільки розгляд справи відкладався для написання сторонами пояснень.
Відзив на позовну заяву та зустрічний позов складаються на 80% з однакового тексту, хоча оплачуються як два окремі документи. Крім того, відповідь на відзив складається з тексту зустрічного позову.
Також представником зазначено, що ознайомлення з позовною заявою та написання відзиву у справі складає єдину послугу, за наслідком якої досягається єдина мета представництва - формування правової позиції сторони (відзиву).
З огляду на вищезазначене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні додаткового рішення просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» у зв`язку недотриманням вимоги співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витрачених адвокатом на виконання робіт. 
При ухваленні додаткового рішення суд керувався наступним. 
За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства. Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. 
Судовими витратами є оплата послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам статті 6 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у статтях 4, 13, 14, 15 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”. 
Статтею 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
Згідно зі статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. 
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”. 
Відповідно до частини 1, частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Згідно пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до частини 1, частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
За приписами частин 4, 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Абсолют Фінанс”, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 33 000,00 грн надано: договір про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025; додатковий договір №01/25 до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025, акт №01/26 про надану правничу допомогу № 01/26 від 29.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025 року; рахунки № 25/09/25-1 від 25.09.2025 на суму 20 000,00 грн, №17/12/25-1 від 17.12.2025 на суму 11 000,00 грн та №29/01/26 від 29.01.2026 на суму 4 000,00 грн.
Повноваження адвоката Бойко Вікторії Володимирівни підтверджуються ордером серія ВС№1400520 від 17.09.2025 про надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Абсолют Фінанс” на підставі договору надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025; додаткового договору №01/25 до договору про надання правничої допомоги №15/25 від 16.09.2025; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №000312 від 22.02.2016, виданим Радою адвокатів Львівської області відповідно до рішення від 29.01.2016 №48.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 22/445/19. 
Згідно частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Крім згаданого у статті 126 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін, іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є верховенство права та пропорційність. 
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України – інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 – частиною 7, частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може відступити від вказаного загального правила та не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19. 
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Отже, з врахуванням вищенаведених норм, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. 
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі “Гімайдуліна і інших проти України” від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” від 30.03.2004, пункті 268 рішення у справі “East/WestAllianceLimited” проти України” від 02.06.2014, заява № 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
На думку суду, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» докази на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування саме в сумі 33 000,00 грн з іншої сторони, адже цей розмір відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. 
Розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 33 000,00 грн зважаючи на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. 
Суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові по справі №905/1795/18 від 07.11.2019, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Великою Палатою Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Ознайомившись із поданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» документами, суд дійшов висновку, що з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн. У задоволенні решти суми витрат слід відмовити. 
Наведений висновок суду обґрунтовується тим, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору порівняно з ринковими цінами на аналогічні послуги. Крім того, явно завищений час на виконання роботи адвокатів.
При визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи також фінансовий стан обох сторін. 
Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд не змінює їх суму та не втручається у правовідносини адвоката та його клієнта, а використовує право на зменшення розміру цих витрат, надане суду частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. 
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17. 
Відповідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Керуючись статтями 2, 11, 13, 15, 16, 74, 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. 
2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (ідентифікаційний код юридичної особи 42899921, адреса 79005, Львівська область, місто Львів, вулиця Коперника, будинок, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи 36060724, адреса: 01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок, 36-в) 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
3. У задоволенні решти заяви відмовити. 
4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили. 

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. 
Додаткове рішення набирає законної відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені в статтях 256-257 Господарського процесуального кодексу України.
Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua. 

Суддя Сухович Ю.О.