Справа № 297/2819/23

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю захисника-адвоката Стрижака С. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/79/26, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Стрижака С. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2026. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 127951 від 05.08.2023 та постанови судді від 11.02.2026 вбачається, що 05.08.2023 об 11 год 45 хв в м. Берегове по вул. Мужайській, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Стрижак С. В. просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми права, які регламентують зупинення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, судом помилково застосовано за аналогією ст. 335 КПК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Положеннями КУпАП взагалі не передбачено продовження строків накладення адміністративного стягнення, а тому, уразі їх закінчення, провадження у справі підлягає безумовному закриттю без накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, навіть згідно положень КПК України, у вказаній справі відсутні підстави вважати строки такими, що були зупинені та не спливли, оскільки для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду. Натомість, 03.12.2025 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП було відновлено, а справу призначено до розгляду на 18.12.2025, у якому ОСОБА_1 брав участь. Більше того, увесь час поки провадження було зупинено, ОСОБА_1 перебував на військовій службі, від суду не ухилявся і не вчиняв протягом цього часу жодних протиправних дій. 
-2-
Таким чином, суд без наявних на те правових підстав помилково вважав, що при зупиненні провадження автоматично зупиняють і строки притягнення особи до відповідальності. Крім того, під час складання протоколу та встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції було допущено ряд суттєвих порушень. Суд першої інстанції не з`ясував та не встановив, що після відмови ОСОБА_1 від огляду на місці зупинки, поліцейський не направив його на огляд у заклад охорони здоров`я, що підтверджується як відеозаписом так і фактичною відсутністю у справі самого направлення ОСОБА_1 на огляд у заклад охорони здоров`я, а також акту огляду, з якого можна би було встановити наявність у ОСОБА_1 конкретних ознак сп`яніння, існування яких і було підставою для пропозиції огляду. Також, суд першої інстанції не досліджував наявний у справі відеозапис із бодікамер патрульних поліцейських та не встановив, що жодної фіксації складення протоколу та його оголошення ОСОБА_1 не мало місця, що у свою чергу ставить під сумнів наявність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння з огляду і на те, що у справі відсутня відеофіксація події в проміжку часу з 11 год 45 хв по 13 год 04 хв, що є досить тривалим часом. Таким чином, вина ОСОБА_1 жодним чином, поза розумним сумнівом, не підтверджується наявними матеріалами справи. 
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, апеляційний суд враховує думку захисника-адвоката про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Стрижака С. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, 05.08.2023 об 11 год 45 хв в м. Берегове по вул. Мужайській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «FIAT», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 127951 від 05.08.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; поясненнями від 05.08.2023, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень; 

-4-

рапортом інспектора СРПП Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння та іншими матеріалами справи.
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором СРПП Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Повхом Р. І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 058176 від 24.05.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тобто всі ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди з його результатами, не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення у присутності поліцейського у закладі охорони здоров`я, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки транспортного засобу, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Крім того, апеляційний суд констатує, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Апеляційний суд оглянув відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у закладі охорони здоров`я. 

-5-
При цьому спілкування та поведінка ОСОБА_1 , беззаперечно свідчить про правомірність підозри працівників поліції ймовірного перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 щодо не забезпечення працівниками поліції його огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, є не обґрунтованими, оскільки останній сам відмовився від проходження будь-яких оглядів на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння. 
На переконання апеляційного суду є безпідставним також і посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як уже зазначалось, останній відмовився від проходження такого огляду. Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я.
Оскільки водій ОСОБА_1 не виявив бажання проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.
З урахуванням наведеного, як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами справи, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки останній сам відмовився від проходження будь-яких оглядів на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту щодо неналежності, як доказу, наданого працівниками поліції відеозапису, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД № 127951 від 05.08.2023, так й у долучених до нього доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в його належності та допустимості.
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, що дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.
-6-

Щодо доводів сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений у порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, такі не приймаються до уваги з наступних підстав.
Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і такі відхиляються.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Водночас, апеляційний суд, вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Строки притягнення до адміністративної відповідальності чітко регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Зокрема, відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), 

-7-

стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 127951 від 05.08.2023, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП мало місце 05.08.2023. Відповідно, днем закінчення передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , в такому разі, слід вважати 04.08.2024.
Разом з тим, при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення, порушені вимоги ст. 38 КУпАП, оскільки на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскаржуваною постановою судді від 11.02.2026, тобто поза межами строків визначених ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Оскільки на момент розгляду судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_1 строк, передбачений ч. 6 ст. 38 КУпАП закінчився, провадження в ній підлягало закриттю, що унеможливлювало накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. 
Вказані порушення вимог процесуального закону є істотними, а тому постанова судді щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката Стрижака С. В. підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Стрижака С. В. задовольнити частково.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2026 щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя