Справа № 752/6120/25
Провадження № 2-а/752/33/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27.06.2025 року  Голосіївський районий суд м.Києва у складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участю секретаря Шевченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі за текстом також - відповідач) з такими позовними вимогами:
-скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України серія АВ №00001328 від 14.10.24;
-закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за постановою серії АВ №00001328 від 14.10.24.

1. Процесуальні дії у справі
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 головуючим суддею було визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва Сергія Олександровича.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, судове засідання призначено на 27.06.2025.
16.06.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 КАС України).

2. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Обґрунтування вимог позивача
Позивач стверджує, що винесена стосовно нього, оскаржувана постанова Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ №00001328 від 14.10.2024 є протиправною, оскільки навантаження на здвоєні осі тягача не перевищувало допустимого граничного значення 16 т і не становило перевантаження на одинарну вісь, оскільки у тягача DAF CF 85.460 лише одна одинарна вісь, і навантаження на неї становило 7850 кг (в межах допустимого). У зв`язку з цим, оскаржувана постанова винесена без належного дослідження доказів є незаконною та підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача 
У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав, що відповідач, як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою серії АВ №00001328 від 14.10.2024 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.
Відповідач звертає увагу суду, що зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів автоматичної фіксації встановлено, що між осями транспортного засобу зафіксовано відстань 1-2: 4060 мм, 2-3: 6290 мм, що виключає можливість визнання таких осей здвоєними або строєними. Ключовим фактором є саме фактична відстань між суміжними осями, яка перевищує граничну для здвоєної групи (1,3 м) або строєної (2,7 м) Отже, при визначенні допустимого навантаження застосовується показник одинарної осі, тобто 11,5 т.
Відповідач вказує, що протокол випробувань, який наданий позивачем був складений майже через 4,5 місяці після події та не підтверджує геометричні параметри транспортного засобу саме на момент фіксації порушення та не має жодного правового пріоритету над показниками автоматичного WIM-комплексу, якщо непідтверджений офіційною технічною експертизою.
Також відповідач вказує, що у наявних метаданих отриманих при фіксуванні події, а саме з картки габаритно-вагового контролю та фото в момент проїзду через автоматичний комплекс вбачається, що транспортний засіб оснащений піднімною (додатковою) віссю, але остання була піднята та не використовувалась.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у в повному обсязі.

3. Фактичні обставини встановлені судом
Суд, розглянувши наявні у справі матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
14.10.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною, винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00001328.
Згідно вказаної постанови 11.10.2024 о 11 год 32 хв., за адресою М-30, км 440+527, Вінницька область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM 55, 055*003 (серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № 23-21/000168 до 03-09-2025, № 35-02/3725 до 10-09-2025) зафіксовано транспортний засіб DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.
В оскаржуваній постанові вказані наступні габаритно-вагові параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4060 мм, 2-3: 6290 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1330 мм, навантаження на вісь 1 - 7850 кг, 2 - 14550 кг, 3 - 6150 кг, 4 - 6400 кг, 5 - 5800 кг, загальна маса - 40750 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: навантаження на одиночну вісь - 12222 кг.
Згідно копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02 / 3725 Прилад автоматичний для зважуватиі дорожніх транспортних засобів у русі питу: Інформаційно телекомунікаційна система (ITC). Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM). Підсистема вагового контролю, км 440+527/ WIM 55/GPS: 48.95505620, 28.82939189, за результатами повірки відповідає вимогам: ДСТУ OIML R 134-1:2010 (Свідоцтво чинне до 10.09.2025).
Згідно копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 23-21/000168 від 03.09.2024, Координатний засіб вимірювання "Інформаційно-телекомунікаційна система (ITC) "Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)". Підсистема габаритного контролю транспортних засобів" Зав.№ 055138013959003, смуга 1, права зворотного напрямку руху; Місце використання: М-30, Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через мм. Вінницю, Кропивницький), KM 440+527AVIM 5 5 /GPS:48.95505620, 28.82939189; Виробник ТОВ « СЕА Електроніко Україна», Україна, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам: Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 163, додаток 11. Максимальна допустима похибка вимірювання: довжини - ± 0,4 м; ширини - ± 0,1 м; висоти -± 0,05 м. (Свідоцтво чинне до 03.09.2025).
Згідно копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32059 від 02.10.2024 Підсистема ідентифікації транспортних засобів, Інформаційно-телекомунікаційної системи «Автоматиюніша система зважування транспортних засобів у русі (WIM)» WIM 55, М-30 Стрий-Умань-Днінро-Ізварине (через м. Вінницю, Кропивницький), км 440 + 5 2 7 / WIM 55/ смуга 1, зворотній напрямок руху, крайня права, за результатами повірки встановлено, шо засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 (Свідоцтво чинне до 02.10.2025).
Посилання в мережі Інтернет на вебсайт, із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/AB00001328/.
У постанові серії AB № 00001328 від 14.10.2024 вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон,, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником спеціалізованого напівпричіпу контейнеровозу VAN HOOL FS3000 ДНЗ НОМЕР_5 є ОСОБА_1 .
Відповідно до Протоколу випробувань N2 1.01-0030-25 автомобiля DAF CF 85.460 по визначенню відстані мiж осями за р/ф NQ 2042.1.01, що виготовлений 24.02.2025 на замовлення позивача, відстані мiж осями автомобiля DAF CF 85.460 становлять: відстань мiж першою та другою вiссю - 2955 мм; відстань мiж другою та третьою вiссю - 1110 мм.
Оскаржувана постанова отримана позивачем 28.02.2025, що підтверджується відповідю Державної служби України з безпеки на транспорті на адвокатський запит №1729/3.1.2/15-25 від 27.02.25 з копіями доказів відправки постанови позивачу
Враховуючи що позовна заява була подана до суду 06.03.2025, в той час, як позивач отримав оскаржувану постанову лише 28.02.2025, суд дійшов до висновку, що позивач звернувся до суду в межах строків оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення визначених статтею 289 КУпАП. 

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, а також Правилами дорожнього руху.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабміну України №30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що допустиме навантаження на одинарну вісь становить 11,5 т, на здвоєні осі до 16 т (за відстані між суміжними осями від 1 до 1,3 м), на строєні осі до 24 т.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього рухуна 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного та внесення плати за проїзд.
Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174).
Пунктом 4 Порядку №1174 визначено основні функції системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, серед яких: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання; перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі-правопорушення), зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства; забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174), такий автоматичний пункт може забезпечувати вимірювання загальної маси транспортного засобу відповідно до пункту 12 Порядку № 1174.
Надалі інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати), найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Це передбачено пунктами 14, 15 Порядку № 1174.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1174 під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних.
У подальшому посадові особи Укртрансбезпеки, які уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, як це зазначено у пункті 16 Порядку № 1174.
При цьому системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, які є технічними засобами, що здатні в автоматичному режимі вимірювати загальну масу транспортного засобу, вимірювати навантаження тощо.
Суд зауважує, що відповідно до п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Так, оскаржувана постанова містить такі параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4060 мм, 2-3: 6290 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1330 мм, навантаження на вісь 1 - 7850 кг, 2 - 14550 кг, 3 - 6150 кг, 4 - 6400 кг, 5 - 5800 кг, загальна маса - 40750 кг.
Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: навантаження на одиночну вісь - 12 222 кг.
Відповідач, згідно формули, зробив розрахунки ((12222 кг - 11500 -10%*12222)/11500)*100% =6,278%) та встановив перевищення нормативних значень передбачених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тон), при максимальному навантаженні 11.5 тон 
При цьому, як вбачається з матеріалів справи відповідач виходив з того, що транспортний засіб DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 разом із причіпом є 5-вісним транспортним засобом.
З таким висновком відповідача суд не погоджується, оскільки, як вбачається з наявних метаданих отриманих при фіксуванні події, а саме з картки габаритно-вагового контролю та фото в момент проїзду через автоматичний комплекс транспортний засіб DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 разом із причіпом є фактично 6-вісним транспортним засобом,  який оснащений піднімною (додатковою) віссю.
Таким чином, транспортний засіб DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 , є тривісним транспортним засобом із колісною формулою 6х2, оскільки має підтримуючу вісь.
Піднімна (додаткова) вісь автомобіля розташовується за його провідною віссю і оснащена приводом, що дозволяє їй опускатися і підійматися.
Наявні у справі метаданні спростовують твердження відповідача, що піднімна (додаткова) вісь була піднята та на неї не здійснювалося розподілення навантаження.
Вказана обставина свідчить про те, що в оскаржуваній постанові серії AB № 00001328 від 14.10.2024 не повно відображені усі фактичні обставини, що мали місце і повинні були бути враховані при визначенні вагових параметрів.
Оскільки транспортний засіб DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 , є тривісним транспортним засобом і має здвоєні другу і третю вісь, то до такого ТЗ слід застосовувати положення п. 22.5 ПДР щодо дозволеного навантаження: 11,5 т якщо відстань між осями менше як 1 метр та 16 т., якщо відстань між осями становить від 1 до 1,3 метра.
Як вбачається з Протоколу випробувань N2 1.01-0030-25 автомобiля DAF CF 85.460 по визначенню відстані мiж осями, що виготовлений 24.02.2025 на замовлення позивача, відстані мiж осями автомобiля DAF CF 85.460 становлять: відстань мiж першою та другою вiссю - 2955 мм; відстань мiж другою та третьою вiссю - 1110 мм.
Суд зазначає, що хоча Протокол випробувань N2 1.01-0030-25 був виготовлений після винесення оскаржуваної постанови, водночас, такі випробування стосуються автомобiля DAF CF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 , який не змінював своїх технічних характеристик.

За таких обставин, суд вважає, що доводи відповідача про те, що позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме щодо перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон є необґрунтованими, що в свою чергу, свідчить про те, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним рішень відносно позивача.
Таким чином, наявні підстави для визнання оскаржуваної постанови серії AB № 00001328 від 14.10.2024 протиправною, її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення .
Інші доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, жодним чином не спростовують зазначених висновків суду.
У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. 
У відповідності до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Як вбачається з квитанції про сплату №4549-5957-3231-5388 від 06.03.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 484,50 гривень, що відповідає положенням Закону України «Про судовий збір» з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 484,50 гривень.
Окрім того, позивач заявив до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.
Частина 1 ст. 132 КАС України, передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 132 зазначеного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому вказаною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 вказаної статті, відповідно до яких, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 N 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2019 у справі N 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі N726/549/19.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав до суду письмові докази, а саме: копію Договору №26/02/25 про надання правничої допомоги від 26.02.2025 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Рябко Сергієм Олександровичем; копію акта прийому - передачі наданих послуг №3 від 06.03.2025 на суму 5 000,00 гривень та копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність адвоката Рябка Сергія Олександровича.
У поданому до суду відзиві на позов відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач наголошує, що справа про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене частиною другою статті 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності. З аналізу наведеного можна дійти висновку про неспіврозмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи. 
Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, тому в даному випадку суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що полягала лише у складенні позовної заяви є завищенним.
Суд звертає увагу, що адміністративна справа №752/6120/25 була призначена суддею до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а тому представник позивача не брав участі у судових засіданнях.
Відтак, з огляду на незначну складність справи (розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження), обсяг наданих послуг суд (лише складення позовної заяви), а також зважаючи на подані відповідачем заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію пропорційності суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 3000,00 гривень.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі статей 19, 55 Конституції України, керуючись статтями 7, 9, 14-3, 279-7 КУпАП, статтями 2, 77, 132-134, 139, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити. 

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001328 від 14.10.2024 складену відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд.9, ЄДРПОУ 39816845,) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 50 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        С.О. Чекулаєв