Провадження № 3/742/334/26 
Єдиний унікальний № 742/1272/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року    м. Прилуки  
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої в ТОВ «Алітоні», за ч. 2 ст.184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 повторно протягом року ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення нормальних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який систематично не відвідує заняття у Прилуцькій гімназії №3 імені С.Г.Шовкуна за адресою: м. Прилуки, вул. Саксаганського, буд.14, а саме у період з 08.01.2026 по 09.01.2026 та з 09.02.2026 по даний час не відвідує заняття без поважних причин, чим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 150 СК України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст.184 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини викладені у протоколі підтвердила, свою вину визнала. Зобов`язалася провести роз`яснювальну роботу з сином. Також пояснила, що виховує сина ОСОБА_3 самостійно, є єдиним годувальником у сім`ї та офіційно працює, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Останнім часом стосунки з сином погіршилися: він виявляє непокору, не реагує на зауваження та уникає виховного впливу, незважаючи на її зусилля щодо належного виховання, син демонструє девіантну поведінку, відмовляється від діалогу та відкрито ігнорує її законні вимоги як матері. На даний момент дитина перебуває у складному підлітковому періоді, що унеможливлює повний контроль за його діями, попри всі намагання. Просить врахувати її скрутний сімейний стан при винесенні рішення.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КУпАП).
Відповідно до положень ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 норми закону.
Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а його об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 262123 від 28.02.2026, з яким ОСОБА_1 ознайомлена, копією паспорта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заявою директора Прилуцької гімназії №3 імені С.Г.Шовкуна Чернігівської області про вжиття заходів стосовно учня 8 класу ОСОБА_2 який систематично не відвідує заняття в школі, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рапортом інспектора сектору «Служба освітньої безпеки» Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Мель М. від 28.02.2026, копією постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2025 року у справі № 742/6720/25, якою ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.
За таких обставин справи, беззаперечно встановлено, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч.2 ст. 184 КУпАП, оскільки вона повторно протягом року ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Згідно з ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП за малозначністю і оголосити їй усне зауваження, оскільки діяння, вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, але будь-яких негативних наслідків від нього не настало. 
Так, діяння, внаслідок усіх конкретних особливостей, не відповідало цій суспільній небезпеці, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, її дії суб`єктивно не були спрямовані на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна. Крім того, вона намагається вжити всіх заходів задля виправлення ситуації. Суд також враховує той факт, що ОСОБА_1 виховує сина самостійно, повністю його матеріально забезпечує, та вважає, що застосування до неї будь-яких більш суворих заходів впливу може негативно позначитися на матеріальному становищі сім`ї та умовах виховання дитини. Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 щиро розкаялася у вчиненому. Крім того, її син ОСОБА_2 має 14 повних років, тобто є підлітком, що зумовлює певні психологічні особливості характеру. Це також відображено у характеристиці з місця навчання. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне обмежитися застосуванням мінімальних заходів впливу, які будуть достатніми для її виправлення та попередження нових правопорушень.
Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП за малозначністю, оголосивши її усне зауваження, а провадження у справі закрити.
Керуючись ст. 22, 268, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Звільнити  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 184 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя           Дмитро ДАВИДЧУК