Справа № 932/17910/25
Номер провадження 2/932/5728/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року          м. Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Маншиліна Д.С., розглянувши у розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Машталер Дмитро Валерійович, до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Лушкіна Оксана Володимирівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:
07 листопада 2025 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Машталер Дмитро Валерійович, звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Лушкіна Оксана Володимирівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 (далі-Позивач) є сином ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері Позивача відкрилась спадщина за законом на квартиру АДРЕСА_1 . В жовтні 2025р. Позивач звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Лушкіної О.В. за для отримання свідоцтва про право на спадщину, було заведено спадкову справу № 178/2025. 28.10.2025р. постановою приватного нотаріуса ДМНО Лушкіної О.В. було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск ним встановленого законом строку для прийняття спадщини. Так, Позивач, починаючи з 24.02.22р. та до 05.03.2025р. перебував на військовій службі в Збройних силах України на посаді стрільця 3 стрілецького відділення стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у складі сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які залучались та брали безпосередню участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, Позивач, перебуваючи на військовій службі, не мав об`єктивної можливості звернутись до нотаріуса для оформлення документів. Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №68 від 05.03.25р. щорічна основна відпустка за 2024 рік Позивачу не надавалась. Таким чином, внаслідок виконання покладених обов`язків, пов`язаних із проходженням військової служби та участю в бойових діях, Позивач був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім того, відповідно до вищезазначеного наказу Позивач був звільнений у відставку за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Згідно виписного епікризу № 827 від 31.01.25р. Позивача було направлено на стаціонарне лікування з діагнозами: деформуючий артроз третьої-четвертої стадії, стійка контрактура колінних суглобів зі значним порушенням функції нижніх кінцівок. (М179); цукровий діабет, другий тип, середнього ступеня тяжкості, субкомпенсований. (Е11.9); хронічний панкреатит, латентна форма, з помірним порушенням інкреторної функції підшлункової залози. (К86.1); гіпертонічна хвороба першої стадії, другого ступеня. Ризик помірний. (I11.8). Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН- 1. Атеросклероз аорти. (125.0). Відповідно до свідоцтва про хворобу № 193/1, затвердженого регіональною ВЛК 27.01.2025р., вищезазначені захворювання Позивача визнані такими, що пов`язані з військовою службою. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 151/25/3193/В від 29.08.2025р. , у Позивача наявна патологія опорно-рухового апарату, яка призводить до помірного обмеження життєдіяльності (пересування, трудової діяльності), у зв`язку з чим Позивачу встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності). Тому, після звільнення з військової служби, у зв`язку з наявністю хвороб, наслідком яких є значні порушення функції нижніх кінцівок та патологія опорно-рухового апарату, Позивач проходив тривале лікування, яке унеможливило звернення до нотаріуса одразу після звільнення зі служби. Таким чином, активна позиція Позивача в захисті нашої Батьківщини, а саме проходження військової служби в Збройних силах України, участь в бойових діях, унеможливила його своєчасне звернення до нотаріуса щодо оформлення спадщини.
Справу було зареєстровано 07 листопада 2025 року в автоматизованій системі документообігу (Д-3).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не звивався, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 09 грудня 2025 року до канцелярії суду надійшла заява від Начальника Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 09 лютого 2026 року на електронну адресу суду надійшла копія спадкової справи від приватного нотаріуса ЛУшкіної Оксани Володимирівни, інших заяв або клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювалось.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 22 вересня 2023 року.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 05 березня 2025 року, солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 19 лютого 2025 року № 42-РС було звільнено у відставку за станом здоров`я. Щорічні відпустки за 2024 рік та 2025 рік не надавалися.
Також згідно витягну з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 151/25/3193/В, ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 193/1 від 23 січня 2025 року, ОСОБА_1 постійно проходить лікування, та з 16.01.2025 року перебуває на лікуванні у ВМКЦ Західного регіону.
Судом також було досліджено відскановану спадкову справу№ 178/2025 від 28.10.2025 року відкриту після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:
Заяву про видачу свідоцтва про право спадщину від ОСОБА_1 від 28 жовтня 2025 року.
Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 83052532 від 28.10.2025 року.
Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 жовтня 2025 року винесену приватним нотаріусом Лушкіною О.В. для спадкоємця ОСОБА_1 про пропущення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.
У відповідності дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістомст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
У силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.
Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.
У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними.
Так представник позивача зазначає, що позивач був військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях у захисті України після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, та після звільнення зі служби проходив довге лікування внаслідок хворіб пов`язаних із військовою службою, що унеможливлювало його вчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
У постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.
Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, на переконання суду, наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані причини пропуску, призвели до неможливості подати нею заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України.
Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.
При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтований та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Представник позивача просив у позовній заяві судові витрати не розподіляти, а тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовній вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Машталер Дмитро Валерійович, до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Лушкіна Оксана Володимирівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Мирноградська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, код ЄДРПОУ 44670895, юридична адреса: Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 9
Третя особа: Приватний нотаріус Лушкіна Оксана Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса знаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Паторжинського, буд. 19, офіс 16.

Суддя          О.О. Леміщенко