ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
11 березня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/65/25 	

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
при секретарі судового засідання Касюдик О.О.
розглянув справу
за позовом Заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі 
позивача Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач"
про: визнання недійсною додаткової угоди №2 від 27.08.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; визнання недійсною додаткової угоди №3 від 31.08.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; визнання недійсною додаткової угоди №4 від 07.10.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; визнання недійсною додаткової угоди №5 від 26.10.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; визнання недійсною додаткової угоди №6 від 29.10.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; визнання недійсною додаткової угоди №7 від 12.11.2021 до договору №232007 від 12.05.2021; стягнення грошових коштів в сумі 175 739,90 грн (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).
за участі представників учасників:
прокурора: Фігель О.Т.- довіреність; 
відповідача: Драпак Г.В.- довіреність.
Суть справи:
До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Заступника керівника Уманської окружної прокуратури, подана в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради до ТОВ "Тернопільелектропостач" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів. 
Судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні, прокурор посилається на встановлення факту безпідставного укладення додаткових угод до договору, якими збільшено ціну за одиницю товару, що призвело до неефективного використання бюджетних коштів.
Представник позивача у судове засідання не прибув, будь - яких заяв чи клопотань не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. Зокрема, рекомендоване повідомлення про вручення суб`єкту господарювання поштового відправлення (ухвала про відкриття провадження у справі) було повернуто до суду з відміткою про вручення. 
Всі інші процесуальні документи надсилались позивачу в порядку ч.5 ст.6 ГПК України, тобто через електронний кабінет, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради, які містяться в матеріалах справи.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №б/н (вх. №1357) від 25.02.2025, запереченнях на відповідь на відзив №б/н (вх.№2127) від 24.03.2025, додаткових поясненнях №б/н (вх.№326) від 14.01.2026 та №б/н (вх.№1032) від 09.02.2026, просить у задоволенні позову відмовити, а судові витрати по сплаті судового збору у цій справі покласти на обох відповідачів. Зазначає, що Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради були відомі договірні умови. Ознайомившись із пропозицією Товариства щодо підняття ціни за одиницю товару і доданими до неї документами, в тому числі проектами додаткових угод, позивач погодив підписання додаткових угод № 2,3,4,5,6,7 до Договору № 232007. Відтак, Відділ мав можливість та право звернутися до суду з врахуванням встановлених ЦК України строків. А тому, враховуючи норми встановлені статтями 253 - 255 ЦК України, на переконання відповідача, початок перебігу строку позовної давності щодо позовних вимог про визнання недійсними спірних додаткових угод слід обраховувати з наступного дня після дати її укладання - з 28.08.2021, 01.09.2021, 08.10.2021, 27.10.2021, 30.10.2021 та 13.11.2021 (відповідно). Отже, загальний строк позовної давності щодо вказаних позовних вимоги сплив 28.08.2024, 01.09.2024, 08.10.2024, 27.10.2024, 30.10.2024 та 13.11.2024. Натомість, позов подано 30 січня 2025 року. Також відповідач зауважує, що прокурор під час дії карантину і воєнного стану мав можливість ознайомитися з інформацією щодо публічних закупівель та сформувати і подати позовну заяву до Господарського суду Тернопільської області через "Електронний суд".
Прокурор у запереченні на заяву відповідача про застосування строків позовної давності (відповідь на відзив №б/н (вх. №1842) від 14.03.2025, пояснення №б/н (вх.№2249) від 28.03.2025) зазначає, що позовна давність на день звернення з позовом до суду не сплила, оскільки строки, передбачені ст.257 та 258 ЦК України, продовжувались до кінця дії карантину. Після припинення карантину строк позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в України.
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене та положення ст.ст. 13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності учасників судового процесу, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені належні умови для подання відповідних доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення учасникам судового процесу можливості реалізувати власні процесуальні права належним чином.
З огляду на викладене в сукупності, з метою дотримання розумних строків вирішення цього спору, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти росії" суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неявка представника позивача у судове засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Справа розглядалась з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст. 222 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне. 
Опрацюванням інформації, розміщеної в системі електронних закупівель "PROZORRO" встановлено, що Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради проведено процедуру відкритих торгів за номером UA-2021-04-05-002159-с, предмет закупівлі - ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, обсяг закупівлі - 857216 Кіловат-година та очікуваною вартістю 1 928 736 гривень.
Як наслідок, 12.05.2021 між ТОВ "Тернопільелектропостач" (Постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №232007 (далі - Договір), згідно з п.2.1 якого Постачальник продає електричну енергію "код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 Електрична енергія, Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач сплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов цього договору. 
Згідно з п.3.1 спірної угоди, початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена у заяві-приєднанні, яка є Додатком 1 до цього Договору. Постачання електричної енергії Споживачу здійснюється до 31.12.2021 включно.
Місце поставки та обсяг постачання електричної енергії Споживачу: Україна, 20382, Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка, межа балансової належності електроустановок Замовника - кількість - 857 216 кВт/год (п.3.4.).
Пунктом 5.1 укладеного правочину визначено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 637 грн, у т.ч. ПДВ 266 606,17 грн.
Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний день (п.п.5.4., 5.5 угоди ).
Відповідно до п.5.7 Договору оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк не більше ніж 7 банківських днів з моменту отримання рахунку та акту приймання - передачі електричної енергії Споживачем, що надсилаються Споживачу після завершення розрахункового періоду. 
Згідно із п.13.1 цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у заяві-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та в цілому до "31" грудня 2021 року, а в частині взятих на себе зобов`язань Сторонами до їх повного виконання.
У п.13.7 Договору сторони визначили, що у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару.
Документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на будь-яку дату після укладення Договору га середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на більш пізню дату та до моменту письмового звернення Постачальника до Споживача (або в іншій документальній формі). виданої торгово-промисловою палатою України, або регіонального торгово-промисловою, або органами державної статистики.
У випадку прийняття рішення Споживачем щодо внесення змін до цього Договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначеними сторонами у момент укладення цього договору (з урахуванням внесених раніше змін до цього договору, та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця між середньо ринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару. що передує моменту письмового звернення Постачальника щодо зміни ціни (згідно наданого учасником підтверджуючого документу) та наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до цього договору (згідно ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до цього договору вже були раніше здійснені сторонами. В будь - якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Споживач має право відмовитись від зміни ціни за одиницю товару у випадках, якщо Постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом. 
Зміни до цього договору можуть бути внесені у випадках, передбачених згідно ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та оформлюватись в такій самій формі, що й договір, а саме у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (п.13.8 спірної угоди).
Невід`ємною частиною оспорюваного правочину є: Додаток №1 Заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу; Додаток №2 Комерційна пропозиція "Індивідуальна"; Додаток №3 Договірні (замовлені) обсяги щомісячного споживання електричної енергії по кожному об`єкту на 2022 рік.
Згідно Додатку №1 початок постачання з 25.05.2021.
У Додатку №2 "Комерційна пропозиція "Індивідуальна" визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та на день укладення договору становить 1,555069 грн за 1кВт/год (без ПДВ) та включає: ціну закупівлі електричної енергії Постачальником на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1кВт/год (без ПДВ). Передбачено, що оплата здійснюється за фактичну відпущену протягом розрахункового періоду електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку і наданих Постачальником рахунків за спожиту електричну енергію. Рахунок за спожиту електричну енергію надається Постачальником та отримується Споживачем не пізніше третього робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані Постачальником рахунки підлягають оплаті Споживачем протягом 5-ти банківських днів з дати отримання. Якщо рахунок за електричну енергію не був отриманий Споживачем третього робочого дня з дати завершення розрахункового періоду, то він вважається таким, що вручений Споживачу на третій робочий день і Споживач з рахунком ознайомлений. 
В подальшому, між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради та ТОВ "Тернопільелектропостач" були укладені додаткові угоди до Договору, а саме:
- Додатковою угодою №1 від 29.06.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,20 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 1,679 грн за 1 кВт/год (без ПДВ), та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Передумовою для укладення вказаної додаткової угоди було звернення ТОВ "Тернопільелектропостач" до Відділу з листом №4345/12 від 22.06.2022 із пропозицією внести зміни через необхідність підвищення ціни за одиницю товару. Зазначено, що у відповідності до довідки, виданої ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" №121/103 від 18.06.2021, середньозважена ціна купівлі - продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" збільшилась на 26,94%. Окрім того, середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС) за періоди 01- 31 травня 2021 склала 1018,74 грн/МВт*год та 01-10 червня 2021 року склала 1293,14 грн/МВт*год.
Як наслідок, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 7,97% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі.
- Додатковою угодою №2 від 27.08.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,18 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,85 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 1,81612 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 16,79% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №3 від 31.08.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,16 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 1,96681 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 26,48% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №4 від 07.10.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,16 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 2,16152 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 39% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №5 від 26.10.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,16 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 2,32168 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 49,3% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №6 від 29.10.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,16 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 2,553848 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 64,23% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №7 від 12.11.2021 сторони вирішили внести зміни в п. 5.1 Договору, виклавши в наступній редакції: "Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 1 599 635,16 грн, у т.ч. ПДВ 266 605,86 грн". 
Додаток 2 до Договору викладено у новій редакції: "Ціна (тариф) на електричну енергію, що постачається споживачу розраховується Постачальником та становить 2,80667 грн за 1 кВт/год (без ПДВ) та включає ціну закупівлі електричної енергії Постачальника на ринку та тариф на послуги постачальника, а також тариф послуг оператора системи передачі який становить 0,29393 грн за 1 кВт/год (без ПДВ)".
Відтак, за цією додатковою угодою ціну було збільшено на 80,49% від ціни, визначеній у Договорі за результатами процедури закупівлі. 
- Додатковою угодою №8 від 31.12.2021 сторони зменшили загальну суму договору на 497 099,11 та вирішили внести зміни в п.5.5. Договору, виклавши його у наступній редакції: "Загальна сума цього договору складає 1 102 537,89 грн". 
На виконання договірних умов Постачальником було поставлено з вересня по грудень 2021 року електричну енергію в загальній кількості 149 168 кВт/год , а Споживачем оплачено її вартість на загальну суму 477 669,771 грн, що підтверджується наступними актами прийняття - передавання:
- акт від 18.06.2021 - 3006 520 кВт/год на суму 571 991,70 грн з ПДВ;
- акт б/д - 20 225 кВт/год на суму 40 749,34 грн з ПДВ;
- акт №1 від 18.08.2021 - 6 019 кВт/год на суму 12 127,08 грн з ПДВ;
- акт №1 від 22.09.2021 - 7 569 кВт/год на суму 17 864,14 грн з ПДВ;
- акт №1 від 18.10.2021 - 13 664 кВт/год на суму 35 442,01 грн з ПДВ;
- акт №1 від 15.12.2021 - 47 442 кВт/год на суму 159 784,85 грн з ПДВ;
- акт №1 від 29.12.2021 - 52 046 кВт/год на суму 175 291,14 грн з ПДВ.
Споживачем оплачено поставлену йому електричну енергію в повному обсязі, що підтверджується даними офіційного державного вебпорталу Spending з відкритими даними про використання розпорядниками та одержувачами публічних коштів державного та місцевих бюджетів.
Таким чином, з урахуванням всіх додаткових угод ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла.
Як наслідок, прокурор стверджує, що відповідач передав позивачу меншу кількість товару, а Споживачем внаслідок незаконного укладення додаткових угод надміру сплачено 175 739,90 грн.
Відтак, на думку прокурора, додаткові угоди №№2,3,4,5,6,7 до Договору укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягає визнанню недійсною в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти стягненню з відповідача на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
Наведені вище обставини й стали підставою для звернення прокурора до суду із позовною заявою.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних міркувань. 
Щодо звернення прокуратури з даним позовом, слід зазначити наступне.
Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор, серед іншого, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній, чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
У відповідності до положень п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.
У зазначеному рішенні вказано, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі "Менчинська проти росії").
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
В обґрунтування порушення інтересів держави прокурор вказує на те, що ціна товару у тендерній пропозиції відповідача під час проведення ним спірної закупівлі могла бути усвідомлено занижена для отримання перемоги у торгах, що робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів.
Щодо наявності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі  Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
Факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що такий суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
В даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, а отже існують підстави для представництва порушених інтересів держави органами прокуратури.
В обґрунтування порушення інтересів держави прокурор вказує на: наявне порушення майнових інтересів територіальної громади у бюджетній сфері та необхідність їх захисту; орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про існування такого порушення, не здійснює захисту порушених інтересів.
Також, слід врахувати, що органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Частиною 1 ст. 10, ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону, (ч. 1, 4 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування").
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №904/5598/18, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах серед іншого поєднання місцевих і державних інтересів; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.
Вказані принципи місцевого самоврядування означають, що в Україні збігаються державні і місцеві інтереси.
Як визначено статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" селищні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради є юридичною особою - має самостійний баланс, рахунки у територіальних представництвах Державного казначейства України та печатку.
Згідно п. 2.5. Положення про Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради, затвердженої рішенням сесії Ладижинської сільської від 19.04.2019 № 4-13/VII здійснює контроль за організацією матеріально-технічного та фінансового забезпечення дошкільних, загальноосвітніх, позашкільних навчальних закладів та установ освіти та закладів фізкультурно-спортивної спрямованості.
Таким чином, Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради є виконавчим органом сільської ради та у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України — розпорядником бюджетних коштів за рахунок яких здійснювалася закупівля електроенергії за договором, уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель.
Статтею 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет. Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування. Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.
Згідно з положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.
Відповідно до статті 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.
Держава створює умови для ефективного використання бюджетних коштів при закупівлі товарів, робіт та послуг, створюючи відповідні механізми при проведенні закупівель, які закладені в Законі України "Про публічні закупівлі". Дотримуватись цих правил повинні всі учасники процедур закупівель.
Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни на товар спричиняє істотну шкоду інтересам держави та територіальної громади щодо здійснення комунальної власності, тобто права територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися та розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном (коштами), що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування і, як наслідок, не відповідає суспільному інтересу.
Використання коштів місцевого бюджету беззаперечно становить суспільний інтерес, стосується прав та інтересів великого кола осіб мешканців територіальної громади.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Таким чином, саме Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради є уповноваженим органом на звернення до суду з позовом про стягнення надміру сплачених коштів.
Уманською окружною прокуратурою листом № 53-2421 вих-24 від 23.08.2024 запропоновано вказати про вжиті Ладижинською сільською радою, Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради заходи щодо визнання угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів в судовому порядку, зазначити: чи пред`явлено останніми відповідний позов до суду або чи має намір звертатись до суду з відповідним позовом або ж не вбачає підстав для пред`явлення даного позову, зазначивши причини. Повідомлено, що в разі невжиття заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом Уманською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" буде здійснено представництво інтересів держави в суді.
Ладижинська сільська рада 03.09.2024 за № 02-24/02-10/970 повідомила, що з позовом до суду не звертались та такого наміру не мають. Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради позицію щодо пред`явлення позову не зазначив, що свідчить про самоусунення останнього від вжиття заходів на поновлення порушених інтересів держави.
За таких обставин, враховуючи звернення прокурора до компетентних органів та нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не звернення до суду із відповідним позовом упродовж тривалого часу, у даному випадку наявні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення до суду цього позову. 
Щодо позовних вимог суд вказує на наступне.
Правовідносини в сфері державних закупівель регулюються Законом України "Про публічні закупівлі" (далі – Закон), метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону, у його розумінні замовниками закупівель є органи державної влади (органи законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад.
Відповідно до ст.5 Закону закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури за купівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
За приписами частини першої статті 41 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу частин першої - третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За положеннями частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 цього ж Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
При вирішенні цього спору судом враховуються правові висновки, що наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22, за якими :
- ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається;
- зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах;
- у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та п. 2 ч.5 статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Також судом приймається до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що не вбачає підстав для відступу від висновків про застосування норм права, що викладеного у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.
Окрім цього, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19 у постанові від 18 червня 2021 року зазначав, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору. У вищезазначеній постанові також вказано, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма щодо збільшення ціни застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі", нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Виходячи з вище наведеного в сукупності, встановлення судом факту збільшення учасниками договірних відносин, відповідно до додаткових угод №№2,3,4,5,6,7 ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни електричної енергії, яка була обумовлена Договором (на 16,79%, 26,48%, 39%, 49,3%, 64,23%, 80,49%), слугує самостійною та достатньою підставою для визнання таких додаткових угод недійсними в судовому порядку.
З урахуванням вищевикладеного, додаткові угоди №№2,3,4,5,6,7 підлягають визнанню недійсними, як такі, що укладені всупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Щодо вимоги про повернення грошових коштів, слід зазначити наступне. 
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
При цьому судом було враховано відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду наведений у постанові від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 у постанові від 30 січня 2019 року зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Оскільки додаткові угоди №№2,3,4,5,6,7 є недійсними та не породжують правових наслідків для сторін, правовідносини між ними щодо ціни електричної енергії мали регулюватись умовами договору №232007 від 12.05.2021.
Як вбачається з матеріалів справи Відділ освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради сплатив ТОВ "Тернопільелектропостач" на виконання умов Договору грошові кошти в розмірі 477 669,771 грн.
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірної додаткової угоди з порушенням законодавства, мала місце переплата коштів у розмірі 175 739,90 грн. Ці грошові кошти є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. 
З огляду на викладене, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін та встановивши норму права, що підлягає фактичному застосуванню для вирішення цього спору, суд дійшов висновку про задоволення позову і в цій частині позовних вимог. 
Щодо твердження відповідача, викладеного у відзиві на позов, про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ст. 256 ЦК України)
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України)
Спірна додаткові угоди підписані сторонами у 2021 році. 
Суд зауважує, що 11.03.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з урахуванням внесених до неї в подальшому змін, зокрема постановами КМ України № 215 від 16.03.2020 та № 239 від 25.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено карантин на усій території України з 12.03.2020 до 24.04.2020. Надалі дія карантину безперервно продовжувалася згідно з постановами Кабінету Міністрів України. Зокрема, постановою № 383 від 25.04.2023 дію карантину продовжено до 30.06.2023.
В свою чергу, Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнений, зокрема, пунктом 12.
Зазначений Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVTD-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені ст. 257, 258 ЦК України, були продовжені. 
Варто також зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 карантин було відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06. 2023 на всій території України. Отже карантин діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023 включно.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на всій території України запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року. Надалі до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 вносились зміни та доповнення, зокрема, Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, що набрав чинності 08.08.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.
Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Також суд враховує, що Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Цей Закон набрав законної сили 04.09.2025.
Позовна заява подана до суду прокурором 05.02.2025.
Отже, на момент звернення прокурором до суду п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був чинним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що прокурор звертаючись до суду з позовом законодавства, що регламентує позовну давність дотримався. 
Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги повністю.
При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких, зокрема належить, судовий збір.
За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що спір виник в результаті укладення неправомірних додаткових угод, ініціатором яких був саме відповідач, суд покладає понесені прокурором витрати по сплаті судового збору на ТОВ "Тернопільелектропостач ".
Керуючись ст. ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 27.08.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
3. Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 31.08.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
4. Визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 07.10.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
5. Визнати недійсною Додаткову угоду №5 від 26.10.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
6. Визнати недійсною Додаткову угоду №6 від 29.10.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
7. Визнати недійсною Додаткову угоду №7 від 12.11.2021 до Договору №232007 від 12.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (46016, м. Тернопіль, просп. Злуки, 2"В", код ЄДРПОУ 42145798) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Ладижинської сільської ради (вул. Шкільна, 2, с. Ладижинка, Уманський район, Черкаська область, 20382, код ЄДРПОУ 44023425) грошові кошти в сумі 175 739 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 90 коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (46016, м. Тернопіль, просп. Злуки, 2"В", код ЄДРПОУ 42145798) на користь Черкаської обласної прокуратури (бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси, 1800, код ЄДРПОУ 02911119) судовий збір в сумі 21 196 (двадцять одну тисячу сто дев`яносто шість) грн. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 30.03.2026.
Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022. 

Суддя О.В. Руденко