ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2351/23(908/642/25)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники сторін: не з`явились; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення  Господарського суду Запорізької області від 08.05.2025 (суддя Черкаський В.І., повний текст якого підписаний 03.06.2025) у справі № 908/2351/23(908/642/25) 
за позовною заявою: Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М., м. Запоріжжя
до відповідача: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1. Головне управління ДПС у Запорізькій області, м. Запоріжжя;
2. Міністерство юстиції України, м. Київ
про повернення безпідставно набутого майна (коштів)
що розглядається в межах справи № 908/2351/23 про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, м. Запоріжжя
Ліквідатор - Забродін Олексій Михайлович м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:
17.03.2025 до системи “Електронний суд” від Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. надійшла позовна заява від 17.03.2025 (вх. № 702/08-07/25 від 17.03.2025) до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення безпідставно набутого майна (коштів).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з ліквідаційного рахунку Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано 165 482, 09 грн. Ухвалами Господарського суду Запорізької області від 06.03.2025 та від 18.03.2025 по справі № 908/2351/23 скарги Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження №64148129 задоволені частково; визнані неправомірними дії зі списання коштів в загальному розмірі 165 482,09 грн; натомість, після винесення ухвал Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного МУ МЮ (м. Одеса) питання про своєчасне повернення безпідставно отриманих грошових коштів добровільно не вирішено.
Ухвалою від 19.03.2025 суд прийняв позовну заяву Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. від 17.03.2025 (вх. № 702/08-07/25 від 17.03.2025) до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення безпідставно набутого майна (коштів) до розгляду в межах провадження у справі № 908/2351/23 про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, відкрив провадження з розгляду позовної заяви. Ухвалив розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання на 17.04.2025, 14 - 00.
Ухвалою від 21.04.2025 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області, Міністерство юстиції України. Відкладено розгляд справи по суті на 08.05.2025, 14 - 00.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.05.2025 у справі № 908/2351/23(908/642/25) позов задоволено.
Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” м. Запоріжжя суму 165 482 грн. 09 коп. безпідставно списаних коштів, суму 2 422 грн. 40 коп. судового збору, 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким зупинити провадження у справ щодо розгляду позовної заяви.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, зауважує, що скарга Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України” до Відділу про визнання дій неправомірними, повернення стягнутих коштів та заборони вчиняти дії під час виконання зведеного виконавчого провадження № 39951778, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає до розгляду у порядку адміністративного судочинства;
- ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2025 та від 24.04.2025 по справі № 908/2351/23 відкриті апеляційні провадження за апеляційними скаргами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду Запорізької області № 908/2351/23 від 06.03.2025 і на ухвалу Господарського суду Запорізької області № 908/2351/23 від 18.03.2025. 
При цьому, з метою добровільного виконання ухвал Господарського суду Запорізької області по справі № 908/2351/23, до прийняття рішення Центральним апеляційним господарським судом щодо оскарження зазначених ухвал та з метою подальшого їх виконання кошти у розмірі 165482,09 грн перебувають на депозитному рахунку Відділу та будуть перераховані згідно Закону або повернуті на рахунок боржника після прийняття рішення Центральним апеляційним господарським судом по справі № 908/2351/23. Таким чином, вважає, що дії державного виконавця вчинено виключно з дотриманням вимог чинного закону та висновку Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду в постанові від 05.07.2021 по справі №911/378/17;
- судом безпідставно не задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Центрального апеляційного господарського суду щодо визначення правомірності дій державного виконавця по списанню коштів. 

Позивач відзив а апеляційну скаргу не надав, що не є перешкодою у перегляді рішення суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.06.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.06.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
18.06.2025 матеріали справи №908/2351/23(908/642/25) надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому розмірі (визначена сума оплати 3633,60 грн) та неподання доказів направлення скарги третім особам. Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Вказану ухвалу направлено апелянту засобами електронного зв`язку та доставлено до електронного кабінету підсистеми ЄСІТС “Електронний суд” 19.06.2025 о 17:21 годині.
Отже, з урахуванням положень ч.6 ст.242 ГПК України ухвала вважається врученою апелянту 20.06.2025.
Відтак, недоліки скарги мали бути усунені останнім до 30.06.2025.
24.06.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 19.06.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано платіжну інструкцію №1274 від 23.06.2025 про оплату 3633,60 грн. та надані докази направлення скарги Головному управлінню ДПС у Запорізькій області і Міністерству юстиції України.
Ухвалою суду від 25.06.2025 відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача на рішення суду; судове засідання призначено на 06.11.2025; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.
04.09.2025 до суду від апелянта надійшло клопотання про долучення доказів, у якому останній просить долучити до цієї справи докази повернення позивачу коштів у розмірі 165482,09 грн.
Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Господарського суду Запорізької області № 908/2351/23 від 06.03.2025 про часткове задоволення скарги Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. на дії державного виконавця Відділу, визнано неправомірними дії державного виконавця щодо списання коштів з рахунків боржника та заборонено примусове списання коштів з рахунків боржника. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2025 по справі №908/2351/23 апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2025 у справі № 908/2351/23 - залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2025 у справі № 908/2351/23 - залишено без змін. На підставі зазначеного згідно розпорядження № 64148129 від 03.09.2025 списані державним виконавцем Відділу кошти у розмірі 165482,09 грн перераховані на рахунок Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України”. 
Також заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника апелянта. 
В судове засідання 06.11.2025 жоден учасник справи не з`явився; клопотань з цього приводу від інших учасників суду не надходило. 
Ухвалою суду від 06.11.2025 розгляд справи відкладено на 05.03.2026.
В судове засідання 05.03.2026 представники сторін не з`явились. 
З урахуванням належного повідомлення учасників справи про судове засідання, заявленого апелянтом клопотання про розгляд справи без його участі, достатності матеріалів для розгляду скарги, колегією суддів вирішено здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін. 
У судовому засіданні 05.03.2026 підписана вступна і резолютивна частина постанови у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
У провадженні судді Черкаського В.І. знаходиться справа № 908/2351/23 про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”.
У справі триває ліквідаційна процедура, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Забродін Олексій Михайлович.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 06.12.2024 по справі № 908/2351/23 визнано Дочірнє підприємство “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Забродіна Олексія Михайловича.
Ліквідатором використовується як ліквідаційний рахунок - НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”.
03.02.2025 з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списані кошти у розмірі 59 266, 78 грн. з наступним призначенням: “Ч/в ПІ № 493633008 від 31.01.2025 зал до спл 2 470 449, 98 грн. стягнення; за ВП № 64148129; з виконання виконавчого документу; Вимога; № ю-277-17 У; виданий; 13.12.2019; документ видав; Головне управлiння ДПС у Запорiзькiй областi”.
11.02.2025 з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списані кошти у розмірі 1 184, 53 грн. з наступним призначенням: “Ч/В ПІ № 501609871 від 10.02.2025 зал до спл 278 523, 73 грн. стягнення; за ВП № 64148129; з виконання виконавчого документу; Вимога; № ю-277-17 У; виданий; 13.12.2019; документ видав; Головне управлiння ДПС у Запорiзькiй областi”.
18.02.2025 за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано кошти у сумі 10 733, 09 грн.
25.02.2025 за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано кошти у сумі 94 297, 69 грн.
Всього за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано 165 482, 09 грн.
ВП № 64148129 перебуває на виконані у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного МУ МЮ (м. Одеса). Ідентифікатор доступу - АА7ВД2065Г15.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України “Про виконавче провадження” платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 47 Закону України “Про виконавче провадження” грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області № 10908/6/08-01-13-03-05 від 06.03.2025 зазначені кошти від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області ПМУ МЮ (м. Одеса) на рахунок єдиного соціального внеску по ВП № 64148129 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2019 № Ю-277-17У не надходили.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2025 по справі № 908/2351/23 скаргу Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. (вх. № 3733/08-08/25 від 18.02.2025) на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірними дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження № 64148129, з примусового стягнення грошових коштів у сумі 59 266, 78 грн. з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладати арешт будь-яким способом на кошти на рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в межах виконавчого провадження № 64148129. Заборонено примусове списання коштів із рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” на підставі виконавчих документів в межах виконавчого провадження № 64148129.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025 по справі № 908/2351/23 скаргу Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. (вх. № 5016/08-08/25 від 05.03.2025) на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Частюка Віталія Олександровича в межах виконавчого провадження № 64148129 з примусового стягнення грошових коштів у сумі 106 215, 31 грн. з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладати арешт будь-яким способом на кошти на рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” та заборонено примусове списання коштів із зазначеного розрахункового рахунку на підставі виконавчих документів. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зупинення ВП № 64148129.
Після винесення ухвал Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного МУ МЮ (м. Одеса) питання про своєчасне повернення безпідставно отриманих грошових коштів добровільно не вирішено, що і стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду. 

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судом визнано неправомірними дії головного державного виконавця Частюка Віталія Олександровича в межах виконавчого провадження № 64148129 з примусового стягнення грошових коштів, ст. 1212 Цивільного кодексу України поширює регуляторні механізми на дані правовідносини, відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення 165 482,09 грн.
Щодо правничих витрат, Господарський суд врахував, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн. виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість та добросовісність; принципів співмірності та розумності судових витрат, складності справи № 908/2351/23 (908/642/25), витраченого адвокатом часу на надання послуг у даній справі. Звідси, задовольнив заяву лише частково, з присудженням до стягнення 5000 грн., в решті вимог заяви відмовив. 

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди із рішенням в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряє. 

В межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, з матеріалів справи вбачається, що Ліквідатором використовується як ліквідаційний рахунок - НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”.
03.02.2025 з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списані кошти у розмірі 59 266, 78 грн. з наступним призначенням: “Ч/в ПІ № 493633008 від 31.01.2025 зал до спл 2 470 449, 98 грн. стягнення; за ВП № 64148129; з виконання виконавчого документу; Вимога; № ю-277-17 У; виданий; 13.12.2019; документ видав; Головне управлiння ДПС у Запорiзькiй областi”.
11.02.2025 з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списані кошти у розмірі 1 184, 53 грн. з наступним призначенням: “Ч/В ПІ № 501609871 від 10.02.2025 зал до спл 278 523, 73 грн. стягнення; за ВП № 64148129; з виконання виконавчого документу; Вимога; № ю-277-17 У; виданий; 13.12.2019; документ видав; Головне управлiння ДПС у Запорiзькiй областi”.
18.02.2025 за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано кошти у сумі 10 733, 09 грн.
25.02.2025 за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано кошти у сумі 94 297, 69 грн.
Всього за ВП № 64148129 на виконання виконавчого документу - Вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № ю-277-17У від 13.12.2019, ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” списано 165 482, 09 грн.
Відповідач факт стягнення грошових коштів у сумі 165 482,09 коп. за вказаним вище платіжними документами не заперечує, як і знаходження їх на депозитному рахунку Відділу. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2025 по справі № 908/2351/23 скаргу Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. (вх. № 3733/08-08/25 від 18.02.2025) на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірними дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження № 64148129, з примусового стягнення грошових коштів у сумі 59 266, 78 грн. з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладати арешт будь-яким способом на кошти на рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в межах виконавчого провадження № 64148129. Заборонено примусове списання коштів із рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” на підставі виконавчих документів в межах виконавчого провадження № 64148129.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025 по справі № 908/2351/23 скаргу Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” в особі ліквідатора Забродіна О.М. (вх. № 5016/08-08/25 від 05.03.2025) на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Частюка Віталія Олександровича в межах виконавчого провадження № 64148129 з примусового стягнення грошових коштів у сумі 106 215, 31 грн. з ліквідаційного рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК” Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладати арешт будь-яким способом на кошти на рахунку НОМЕР_1 в АТ “УКРСИББАНК”, який належить Дочірньому підприємству “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” та заборонено примусове списання коштів із зазначеного розрахункового рахунку на підставі виконавчих документів. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зупинення ВП № 64148129.
Таким чином, судовими рішеннями установлена неправомірність дій державного виконавця зі списання з ліквідаційного рахунку грошових коштів у загальному розмірі 165 482, 09 грн.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що застосуванню підлягають положення глави 83 Цивільного кодексу України, якою врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, та зокрема положення статті 1212 Цивільного кодексу України.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Тобто, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. При цьому за змістом статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 25.04.2019 у справі № 904/2342/18 та від 12.02.2019 у справі № 910/20926/16.
В даному випадку майном є грошові кошти в сумі 165 482,09 грн., які були списані відповідачем з ліквідаційного рахунку боржника в межах виконавчого провадження № 64148129, і такі дії виконавця оскаржені ліквідатором у судовому порядку, та в подальшому визнані неправомірними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 зазначено, що відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 КУзПБ ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства.
Звідси, оскільки судовими рішеннями установлена неправомірність дій державного виконавця Частюка Віталія Олександровича в межах виконавчого провадження № 64148129 з примусового стягнення грошових коштів (списання з ліквідаційного рахунку) у загальному розмірі 165 482, 09 грн., ст. 1212 Цивільного кодексу України поширює регуляторні механізми на дані правовідносини.
Після винесення ухвал Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного МУ МЮ (м. Одеса) питання про своєчасне повернення безпідставно отриманих грошових коштів добровільно відповідачем не вирішено.
Приписами статті 1213 Цивільного кодексу України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Визначаючись із строком виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд враховує наступне.
Згідно із частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як зазначено в пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника.
У статті 1212 Цивільного кодексу України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна (п.92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23)).
Норма частини другої статті 530 Цивільного кодексу України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України не застосовується (п.93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23)).
Таким чином, обов`язок повернути грошові кошти в сумі 165 482,09 грн у відповідача виник відразу після їх безпідставного набуття, тобто визначення ухвалами суду неправомірності дій виконавця.
З урахуванням наведеного, судом першої інстанції підставно задоволено позовні вимоги. 

Відносно доводів скаржника, що скарга Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України” до Відділу про визнання дій неправомірними, повернення стягнутих коштів та заборони вчиняти дії під час виконання зведеного виконавчого провадження № 39951778, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає до розгляду у порядку адміністративного судочинства, то вони відхиляються в силу виключної підсудності справ про банкрутство, визначеної ч.13 ст.30 ГПК України та ч.2 ст.7 КУзПБ. 

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2025 та від 24.04.2025 по справі № 908/2351/23 відкриті апеляційні провадження за апеляційними скаргами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду Запорізької області № 908/2351/23 від 06.03.2025 і на ухвалу Господарського суду Запорізької області № 908/2351/23 від 18.03.2025, а списані з ліквідаційного рахунку кошти перебували на депозитному рахунку Відділу до визначення судом апеляційної інстанції правомірності дій виконавця, внаслідок чого останній діяв в межах закону, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції, з урахуванням наступного.
Так, апеляційне оскарження ухвал суду, і зокрема у справі про банкрутство, які набирають законної сили негайно з моменту постановлення, що визначено ст.235 ГПК України та ч. 4 ст. 9 КУзПБ, не зупиняє їх дію, отже, обов`язкові до виконання.
При цьому, за наслідками розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі, ухвали господарського суду від 06.03.2025 та від 18.03.2025 залишені без змін. Звідси, підтверджена неправомірність дій державного виконавця зі списання коштів з ліквідаційного рахунку боржника. 

Щодо безпідставної відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до перегляду в апеляційному порядку ухвал суду від 06.03.2025 та 18.03.2025 у справі про банкрутство, то вони відхиляються, оскільки ст.227 ГПК України не містить серед обов`язкових підстав для зупинення такої підстави як апеляційне оскарження ухвал, крім того, в силу вимог п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 

Щодо клопотання відповідача від 04.09.2025 про долучення нових доказів до справи, зокрема про добровільну сплату 165 482,09 грн, то воно задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Так, по-перше, відповідно до ч.1-5 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Відтак, всі наявні докази відповідач мав подати разом із відзивом на позов.
При цьому, як слідує з поданих доказів, платіжна інструкція №22440 про сплату 165 482,09 грн датована 03.09.2025.
Отже, даний новий доказ датований вже після ухвалення рішення у справі, тобто взагалі не існував на час ухвалення оскаржуваного рішення суду. 
Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Аналогічна правова позиція з цього питання є сталою та викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 23.10.2024 у справі 903/639/23, від 16.07.2024 у справі №920/42/23.
З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для прийняття поданих відповідачем додаткових доказів (нових), які не існували на час ухвалення оскаржуваного рішення 08.05.2025 та, відповідно, не були предметом розгляду суду першої інстанції. 
По-друге, у постанова КГС ВС № 924/740/23 від 01.05.2025, Верховний Суд зауважив на наступному.
Статтею 231 ГПК України визначено підстави для закриття провадження у справі. Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення. 
При цьому протилежне, зокрема скасування рішення суду з тих підстав, що сторона спору на стадії апеляційного/касаційного перегляду рішення вчинила дії, які направлені, по суті, на вирішення питання шляхом фактично позапримусового виконання зобов`язання, хоча і за наслідками встановлення судом першої інстанції обставин та ухвалення рішення про зобов`язання вчинення дій на користь позивача, означало б скасування законного та обґрунтованого рішення, яке ухвалене за результатами встановлення фактичних обставин справи, надання оцінки доказам, правильного застосування норм матеріального і процесуального права. 
Водночас, коли порушення ГПК України судом першої інстанції не допущено та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, встановлення апеляційним/касаційним судом обставин припинення існування предмету спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, саме по собі не може бути підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України. 
ГПК України передбачає спеціальні процесуальні механізми та процедуру для випадку припинення існування предмета спору, які виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції. 
Так, у разі, коли боржник добровільно виконав рішення суду (повністю чи частково), яке підлягає виконанню на підставі виконавчого документа (наказу), то боржник відповідно до частини другої статті 328 ГПК України наділений правом звернутися до суду із відповідною заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою). 
Судове рішення також може бути переглянуто за правилами глави 3 ГПК України за наявності для цього відповідних підстав. 
Суд закриває провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. У випадку виникнення обставин припинення існування предмета спору на стадії апеляційного (касаційного) перегляду справи, відсутні підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та скасування судового рішення по суті спору лише з мотивів виникнення зазначених обставин, якщо законність та обґрунтованість судового рішення не спростована за наслідками апеляційного (касаційного) розгляду справи. 
Водночас у разі, якщо при апеляційному (касаційному) перегляді рішення суду першої інстанції встановлено наявність підстав, за яких судове рішення підлягає скасуванню, оскільки є незаконним і необґрунтованим, то, у разі встановлення також і обставин припинення існування предмета спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, таке рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.
Внаслідок наведеного, оскільки у даному випадку судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції, сплата заборгованості, що становить предмет спору (тобто, відсутність предмету спору) станом на момент ухвалення постанови не має жодного ключового значення та не може бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи позов, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.05.2025 у справі № 908/2351/23 (908/642/25) - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.05.2025 у справі № 908/2351/23 (908/642/25) – залишити без змін.
Судові витрати Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено і підписано 27.03.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков