КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року м. Київ справа №320/58822/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що оформлене протоколом від 30 липня 2024 року №20, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за заявою ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особі, яка виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років, з урахуванням наданих комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та суду документів, і надати відстрочку ОСОБА_1 відповідним рішенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення комісії про відмову у наданні відстрочки протиправним і таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки в переліку Додатку № 5 до Порядку № 560 відсутні вимоги та обов`язок надання військово-облікового документу у будь-якій формі, а тому відповідач не мав права вимагати інші документи для оформлення відстрочки, що не передбачені законодавством. Зазначає, що відмова у наданні відстрочки в зв`язку із ненаданням військово-облікового документу є протиправною.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в зв`язку із ненедананням позивачем сформованого військово-облікового документу з Резерв+, який містить серію та номер військово-облікового документу, комісія була змушена відмовити позивачу у наданні відстрочки.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуваю на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15 липня 2024 року позивач оновив військово-облікові дані за допомогою мобільного застосунку «Резерв+», розробленого Міністерством оборони України. Того ж дня, позивач сформував військово-обліковий документ через застосунок «Резерв+».
Маючи право на відстрочку у зв`язку з вихованням сина з інвалідністю до 18 років та бажаючи реалізувати дане право, позивачем 15.07.2024 було складено заяву про надання відстрочки на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адресовану на ім?я Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за формою згідно Додатку 4 до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
До вказаної заяви позивачем було долучено наступні документи,:
- нотаріальну копію свідоцтва про шлюб: Серія НОМЕР_3 від 11.10.2014 року;
-нотаріальну копію свідоцтва про народження дитини: Серія НОМЕР_4 від 18.03.2017 року;
-завірену копію медичного висновку про інвалідність, а саме медичний висновок Лікувально лікарської комісії №19 про дитину-інваліда віком до 18 років від 11.04.2023 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- довідку про те, що дитина дійсно перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме Довідка № 47, номер справи одержувача соціальної допомоги - 615842, від 09.04.2024 року;
-нотаріальну копію паспорту позивача: НОМЕР_5 від 14.10.2008 року;
- нотаріальну заяву матері (дружини ОСОБА_3 ), що дитина перебуває на постійному догляді і утриманню батька та вся сім?я проживає за спільною адресою місця реєстрації проживання батька;
- нотаріальні копії довідок про зареєстроване постійне проживання, які підтверджують спільне проживання: матері дитини довідка № 111324702 від 25.04.2024 року, батька дитини довідка №111324248 від 25.04.2024 року, дитини інваліда довідка № 1114442329 від 27.04.2024 року.
16 липня 2024 року за допомогою поштового зв`язку, шляхом направлення цінного листа з описом вкладеного, позивач звернувся із вказаною заявою про надання відстрочки до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами розгляду вказаної заяви відповідач простим листом за допомогою поштового оператора «Укрпошта» надіслав позивачу Повідомлення від 02.08.2024 року № 279, в якому зазначив, що протоколом від 30.07.2024 № 20 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та вказав наступні причини відмови: не наданий військово-обліковий документ військовозобов`язаного.
Відповідний лист було отримано позивачем 20.11.2024 року у формі простого листа у поштовій скринці за адресою місця проживання позивача.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Відповідно до частини друго їстатті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частинами першою, третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", «;Про Збройні Сили України", «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"(затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон №3543-XII(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У розумінні статті 1 Закону №3543-XII мобілізацією вважається комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до п.5 ч.1ст.23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;
Алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки регламентовано Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі - Порядок № 560).
Відповідно до п.п.56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначенихст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Як встановлено судом під час розгляду справи, 16.07.2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив до відповідача заяву із копіями документів, які, на його думку, дають право на відстрочку від призову під час мобілізації, на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ч.7 ст.23 Закону № 3543-XII).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 р. №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 цього Положення №154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно із пунктом 11 вищевказаного Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Згідно із п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Пунктом 60 Порядку №560 встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач виховує та є батьком семирічного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є дитиною з інвалідністю віком до 18 років, що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_4 від 18.03.2017 р.; медичним висновком Лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) № 19 від 11.04.2023 р. про дитину-інваліда віком до 18 років щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; довідкою № 47 про те, що дитина перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, номер справи одержувача соціальної допомоги - 615842 від 09.04.2024 р.; заключення спеціаліста № 84/23 від 23.03.2023 КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1» щодо діагнозів ОСОБА_2 (дитини з інвалідністю позивача); індивідуальної програми реабілітації інваліда № 18 (вікова категорія до 18 років) для ОСОБА_2 , видана КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва
15 липня 2024 року позивач оновив військово-облікові дані за допомогою мобільного застосунку «Резерв+», та 16.07.2024 подав заяву про надання відстрочки на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Протоколом від 30.07.2024 № 20 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови вказано: "ненадання копії військово-облікового документу".
Суд звертає увагу, що Додаток 5 до Порядку №560 передбачає перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, пунктом 5 Додатку 5 Порядку №560 установлено, що особи, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації подають такі документи:
для підтвердження інвалідності дитини - медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ, або індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю, видана лікарсько-консультативною комісією лікувально- профілактичного закладу;
для підтвердження родинних стосунків з батьками (для рідних батьків) - свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного;
для підтвердження повноважень опікуна, піклувальника - рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади або рішення суду про встановлення опіки, піклування та свідоцтво про народження дитини; для усиновителів - рішення суду про усиновлення та свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного.
Таким чином, в переліку Додатку № 5 до Порядку № 560 відсутні вимоги та обов`язок надання військово-облікового документу у будь-якій формі.
При цьому суд погоджується із твердженням позивача про те, що відповідач міг і повинен був перевірити відомості про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку (зокрема, маючи особову справу позивача та доступ до бази даних реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, дані якого позивачем були оновлені 15.07.2024), і при позитивному вирішенні питання про надання відстрочки, внести відомості про наявність права на відстрочку, які б у подальшому відобразилися б у військово-обліковому документі позивача в електронній формі.
Тобто, неподання позивачем разом із заявою про надання відстрочки військово-облікового документа не могло бути підставою відмови у наданні відповідної відстрочки.
Натомість, відмову у вирішенні заяви з підстав ненадання військово - облікового документу за наявності у суб`єкта влади можливості отримати усі необхідні відомості з доступних баз даних, у тому числі електронної бази "Резерв+", а також враховуючи те, що позивачем відповідні відомості своєчасно актуалізовані, чого відповідач належними доказами не спростовує, суд вважає вказану підставу необґрунтованою.
Крім того, суд зауважує, що усі інші документи, надані заявником, які безпосередньо обґрунтовували його право на отримання відстрочки, відповідач по суті не розглядав та не надавав їм будь - якої оцінки.
З огляду на вказане, підстава відмови, наведена відповідачем у повідомленні від 02.08.2024 №279, а також у протоколі №20 від 30.07.2024, є необґрунтованою та протиправною.
Відтак, оскільки відповідач не розглянув заяву позивача належним чином та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає необхідним зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особі, яка виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років, з урахуванням наданих комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та суду документів та прийняти рішення по суті питання відповідно до наданих повноважень.
Щодо вимоги позивача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд зазначає, що питання про надання відстрочки вирішується саме відповідачем та належить до дискреційних повноважень останнього. 
Відтак, вимоги в цій частині, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, не підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Під час звернення до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджено квитанцією від 06.12.2024.
Таким чином, в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити частково;
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що оформлене протоколом від 30 липня 2024 року №20, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за заявою ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року;
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особі, яка виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років, з урахуванням наданих комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та суду документів;
В іншій частині позову відмовити;
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 (шістсот п`ять грн 60 коп) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.