Справа № 343/150/26 
156 
3/339/37/26 

П О С Т А Н О В А
23 квітня 2026 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Скригун В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина Україна, 
- за ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
24 січня 2026 року о 22:53 год по вул. Б.Хмельницького в с.Підбережжя, в порушення вимог п.2.9а ПДР України, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Драгер 6820, результат 0,52 проміле, № 06698. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім цього, 24 січня 2026 року о 22:53 год по вул. Б.Хмельницького в с.Підбережжя, в порушення вимог п.2.1а ПДР України, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто, немаючи права керувати таким транспортним засобом. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 свою вину визнав та пояснив, що в той день дійсно вживав спиртне (пиво) після чого керував транспортним засобом, який належить сестрі. Посвідчення водія він не має, розумів що його дії є незаконними та розумів наслідки таких дій. Працівники поліції його зупиняли за допомогою червоних проблискових маячків, в цей час він намагався пересісти на пасажирське сидіння, бо злякався, так як його зупиняла поліція вперше. Щиро кається, просив застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження чи передачі на поруки.
Законні представники неповнолітнього ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 дуже відповідальний, преживає за ситуацію яка склалася, просять застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження чи передачі на поруки.
Захисник, адвокат Андрійович Я.Ф., в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Подане клопотання мотивує тим, що у працівників поліції підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не було (а саме: не проінформував водія про конкретну причину зупинки з детальним описом), які передбаченні згідно ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Також вказує, що працівниками поліції порушено інструкцію, щодо складання протоколу (в протоколі не зазначено жодних ознак алкогольного сп`яніння); не були присутні свідки під час огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу); працівниками поліції не було доставлено водія до медичного закладу, не видано водію акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Крім того вказав, що протокол відносно ОСОБА_1 складено за відсутності законного представника останнього та не складено протоколу про затримку його як неповнолітнього. Однак якщо суд прийде до висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, то з урахуванням малозначності проступків і невеликої суспільної небезпеки, визнати його винним та на підставі ст. 24-1 КУпАП застосувати захід впливу.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Андрійовича Я.Ф., законних представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 285 цього Кодексу.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.2 КУпАП та ст.130 ч.1 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є доведеним.
Пункт 1.3 ПДР України, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 574688, серії ЕПР1 № 574692 від 24 січня 2026 року, роздруківкою приладу Drager ALKOTEST 6820, свідоцтвом про повірку газоаналізітора Drager Alkotest 6820, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія на виявлення стану алкогольного сп`яніння; відеодоказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з нагрудних відеокамер інспектора патрульної поліції, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, як відбувалися події тоді – проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Підстав вважати відеозапис змонтованим немає і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .
Переглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення та автомобільного реєстратора, встановлено керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 та його намагання переміститися з місця водія на пасажирське сидіння. Працівник поліції попросив надати документи для перевірки (посвідчення водія, документи на транспортний засіб, страховку). Під час перевірки документів працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) і запропоновано останньому пройти тест на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820» на місці зупинки. На пропозиції працівників поліції пройти огляд для визначення алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 погодився, після чого зафіксовано контрольний тест, проходження вказаного тесту за допомогою приладу «Драгер 6820», результат – 0,52%. Працівник поліції повідомляє результат тесту, роз`яснює зміст ст.63 Конституції України, повідомляє водію про те, що відносно нього буде складено протоколи за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.126 ч.2 КУпАП. Копії протоколів ОСОБА_1 підписав та отримав.
Слід вказати на те, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер 6820", про що свідчать відеоматеріали наявні в матеріалах провадження. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 також підписав, що свідчить, про те, що з результатом огляду на стан сп`яніння він згіден. 
Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви їх достовірності відсутні.
Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідно до диспозиції ч.1ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такі дії тягнуть за собою накладення штрафуна водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Таким чином вдіях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень передбачених ст.126 ч.2 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви в їх достовірності відсутні.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_4 про грубі процесуальні порушення під час складання протоколів за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП і вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу (Драгера 6820) на місці зупинки транспортного засобу.
Згідно п. 3 розділу IX вищевказаної Інструкції направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі за текстом Порядок).
Відповідно до вимог п.2 вищевказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пунктами 3, 4, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до положень ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказане свідчить, що участь свідків при огляді водія на стан сп`яніння не є обов`язковою при наявності відеофіксації, згідно з Інструкцією №1452/735, оскільки відеофіксація є належним способом документування процедури. 
Щодо правосуб`єктності неповнолітнього та процедури складання протоколів суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які на момент вчинення правопорушення досягли 16-річного віку. На момент складання протоколу ОСОБА_1 досяг 16 років та є суб`єктом адміністративної відповідальності (ст.12 КУпАП). КУпАП не встановлює обов`язку залучення законного представника або адвоката на етапі складання протоколу на місці події для осіб віком 16-18 років. Обов`язок забезпечення участі законного представника реалізується на стадії судового розгляду (ст.270 КУпАП), що судом і було забезпечено. Обов`язок повідомлення батьків або законних представників передбачений ст.261 КУпАП лише у випадку адміністративного затримання неповнолітнього.
З матеріалів справи встановлено, що адміністративне затримання до неповнолітнього ОСОБА_1 не застосовувалося, заходи примусу до нього також не були здійснені.
Твердження захисника про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.
Окрім того, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи свою вину визнав повністю, що є підтвердженням того, що з всіма обставинами, викладеними в протоколах та доданих до них матеріалів, він погоджується.
Щодо застосування ст. 24-1 КУпАП слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Застосування до таких осіб заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП, є правом суду, а не його обов`язком, і допускається лише з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та даних про особу правопорушника.
Суд враховує характер та кількість вчинених правопорушень (керування транспортним засобом, не маючи права на це, керування у стані сп`яніння), що свідчить про свідоме ігнорування норм безпеки та високу суспільну небезпеку дій особи, які створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху, життю і здоров`ю його учасників. Такі обставини свідчать про необхідність застосування саме адміністративного стягнення як заходу державного примусу.
Посилання на позитивну характеристику, визнання вини, каяття, не нівелюють характер і ступінь суспільної шкідливості вчинених правопорушень та не створюють безумовних підстав для застосування ст.24-1 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката, законного представника та самого ОСОБА_1 про застосування щодо нього заходів впливу, зокрема про передачу під нагляд бабці, необхідно відмовити, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так як і власне, керування транспортним засобом, не маючи такого законного права, є найбільш тяжкими правопорушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.
При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обираючи вид стягнення правопорушникові, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.
Обставиною, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні є щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, яке є суспільно небезпечним, особу порушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність притягнення порушника до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції статтей у виді штрафу, що буде достатнім для попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.
Ч. 2 ст.307 КУпАП передбачено, що у разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. Особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідно до яких судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, ч.2 ст.126, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП та накласти стягнення у видi штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти стягнення у видi штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З врахуванням ч.2 ст.36 КУпА, накласти стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
У разі відсутності самостійного заробітку в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
На підставі ч.1ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути подвійний розмір штрафу, який становить 34 000.00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн. 
Постанова може бути оскаржена в 10-ти денний термін з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, через Болехівський міський суд Івано-Франківської області, відповідно до ст. 294 КУпАП.

Суддя Болехівського міського суду В. В. Скригун

Строк пред`явлення постанови до виконання "____"__________20_ р.
Постанова набирає чинності "_____"_______________20_ р.