ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 квітня 2026 року	Справа №160/4978/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65609 ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

23 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 відповідно до ст. 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 05.12.2025 року № 046350021325 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 05.12.2025 року № 046350021325.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на підставі заяви про призначення пенсії від 28.11.2025 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 28.11.2025 року про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Надана позивачем заява від 28.11.2025 року та надані до неї документи розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 05.12.2025 року № 046350021325, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, з чим позивач не погоджується та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 16 березня 2026 року суд відкрив провадження у справі № 160/4978/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
26.03.2026 року відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до страхового стажу заявниці зараховано всі періоди роботи; за наданими документами до страхового стажу годувальника не зараховано: - період проходження строкової військової служби з 29.09.1981 по 28.10.1983 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 28.09.1981, оскільки зазначена дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в свідоцтві про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 . З наведеного вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
01.04.2026 року позивач подала відповідь на відзив, де вказує, що як зазначає відповідач, за наданими документами до страхового стажу годувальника не зараховано період проходження строкової військової служби з 29.09.1981 по 28.10.1983 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 28.09.1981, оскільки зазначена дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в свідоцтві про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Чоловік позивача ОСОБА_2 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України № 1058 з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Позивач є непрацездатною особою та є дружиною померлого годувальника, що дає право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 , 07.12.1965 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 28.11.2025 року про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Надана позивачем заява від 28.11.2025 року та надані до неї документи розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 05.12.2025 року № 046350021325, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
В обґрунтування оскарженого рішення відповідач вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви: 
- за наданими документами до страхового стажу заявниці зараховано всі періоди роботи; 
- за наданими документами до страхового стажу годувальника не зараховано: період проходження строкової військової служби з 29.09.19891 по 28.10.1983 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 28.09.1981, оскільки зазначена дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в свідоцтві про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №046350021325 від 05.12.2025 (далі-Рішення) про відмову у призначенні пенсії у зв`язку втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону за відсутністю страхового стажу заявниці — 32 роки.
Позивач вважає, що відмова у призначенні пенсії по втраті годувальника протиправна з огляду на те, що таке рішення грубо порушує її соціальні права на отримання належного рівня соціального забезпечення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно ст. 3 Конституції України, Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Згідно ст. 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Члени сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника: […] 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ст. 37 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного члена сім`ї, зазначеного у частині другій статті 36 цього Закону, - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше членів сім`ї, зазначених у частині другій статті 36 цього Закону, - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками".
Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника має право на таку пенсію згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: […] 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з частиною першою статті 38 Закону №10258-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Зі змісту цих норм слідує, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.
Пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації);9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд доходить висновку, що члени сім`ї померлого годувальника, які самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Суд встановив, що відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 позивач на час подачі заяви про призначення пенсії досягла 60 річного пенсійного віку. 
Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 17.03.1984 року, між позивачем та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб після якого Позивачу присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_3 ».
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 05.05.2017 року, чоловік Позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до довідки від 10.11.2025 № 1651, видану Виконавчим комітетом Вербівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, Позивач та померлий годувальник проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд зауважує, що чоловік позивача ОСОБА_2 перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України № 1058 з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», що підтверджується рішенням про розрахунок пенсії від 25.05.2025 № 912250113992.
Тобто питання не зарахування періоду проходження строкової військової служби з 29.09.1981 по 28.10.1983 згідно із військовим квитком НОМЕР_2 від 28.09.1981, оскільки зазначена дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в свідоцтві про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 до стажу померлого чоловіка позивача, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Суд наголошує, що чоловік позивачки, ОСОБА_2 , перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України № 1058 з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та отримував пенсію, з чого можна зробити висновок, що у померлого чоловіка позивачки був достатній пільговий стаж для отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України № 1058 з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його особистих документах. 
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів.
Суд вважає, що наданий позивачем пакет документів є достатнім для вирішення питання щодо призначення пенсії позивачці у зв`язку з втратою годувальника. 
Проаналізувавши зазначені вище норми, суд робить висновок про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2025 року № 046350021325. У іншій частині цієї вимоги слід відмовити.
Стосовно вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на підставі заяви про призначення пенсії від 28.11.2025 року, суд вказує на таке.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Відтак виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2025 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Відтак адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (чч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За подання позовної заяви до суду позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1064,96 грн, що документально підтверджується квитанцією від 02.03.2026 року.
У зв`язку з задоволенням основної позовної вимоги судові витрати зі сплати судового підлягають поверненні позивачу к розмірі 1064,96 грн. 
Керуючись ст. 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65609 ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2025 року № 046350021325.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2025 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У задоволенні решти вимог позивача – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук