Справа № 539/6785/25
Провадження № 3/539/31/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Біловодська, Луганської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 2009 року Ленінським РВ Луганського РУ МВС України в Луганській області) за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2025 року серії ВАД № 993701 01 грудня 2025 року близько 12.55 год ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній, перебуваючи у Першій гімназії ім. М. Номиса ЛМР, під час перерви між заняттями, спровокував бійку з однокласником – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого штовхнув останнього, внаслідок чого він впав та зламав нижню кінцівку, тому в подальшому звернувся за медичною допомогою до КП «Лубенської ЛІЛ». ОСОБА_1 порушила статтю 150 СК України та статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства».
В указаному протоколі наявний підпис ОСОБА_1 . В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 просила суворо не карати, оскільки ОСОБА_4 не заподіяв фізичної шкоди ОСОБА_5 , а хотів зупинити бійку.
У поданих до правоохоронних органів письмових поясненнях від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 зазначала, що 01 грудня 2025 року вона перебувала вдома і їй зателефонувала класний керівник її малолітнього сина – ОСОБА_6 , яка повідомила, що у приміщенні гімназії сталася бійка з участю її малолітнього сина ОСОБА_4 та його однокласника ОСОБА_5 , внаслідок якої останній зламав ногу і його мати звинувачує у травмуванні її сина саме ОСОБА_4 . Вдома, син розказав їй усі обставини ситуації, яка сталася у приміщенні гімназії, а саме, що бійку він не розпочинав, а навпаки, намагався її припинити та розборонити ОСОБА_5 з іншим однокласником ОСОБА_7 , тому він вхопив ОСОБА_5 , щоб заспокоїти, і хотів відтягнути від ОСОБА_7 , але на ногах вони не встояли і впали. У нього зовсім не було намірів завдавати шкоди ОСОБА_5 , він дуже шкодує про те, що так вийшло. Він усвідомив, що не треба було самому намагатись припинити бійку, а покликати дорослих. ОСОБА_1 провела з ОСОБА_4 виховну бесіду про правила поведінки.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення ОСОБА_8 , 2014 року народження, подані ним до правоохоронних органів, який є однокласником ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і який пояснив, що 01 грудня 2025 року, в приміщенні класу ОСОБА_9 почав ображати та штовхати його, а ОСОБА_10 намагався їх розборонити, але у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 почав також хватати за одяг ОСОБА_4 , вони не втримались на ногах та впали, а через деякий час ОСОБА_5 повідомив, що в нього болить коліно.
Свідок ОСОБА_11 надала письмові пояснення до правоохоронних органів, згідно з якими вона вказала, що ОСОБА_9 – це її син. 01 грудня 2025 року близько 13.00 год він перебував у гімназії на навчанні, і зателефонував їй та повідомив, що у нього дуже болить нога і він звернувся до медпункту гімназії. Вона забрала сина з гімназії та повезла його до медичного закладу. Як пояснив їй син, у приміщенні класу між ним та іншими однокласниками, зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 стався конфлікт, внаслідок чого ОСОБА_5 перекинув його і він дуже вдарився ногою. Винним у спричиненні травми її сину вона вважає ОСОБА_12 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 вказувала, що не погоджується з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП. Вказувала, що вину свою вину не визнає, а під час неодноразових розмов зі своїм сином про випадок з травмуванням його однокласника, він запевняв її, що не бажав таких наслідків, умислу на те, щоб ОСОБА_13 спричинено було тілесних ушкоджень, у нього не було, навпаки, він намагався запобігти цьому і припинити бійку. 
В судовому засіданні ОСОБА_11 вказувала, що наслідок бійки її син зламав нижню кінцівку, тому ОСОБА_1 необхідно притягнути до відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП. Звернула увагу, що ОСОБА_2 неодноразово був причиною конфліктних ситуацій у школі, провокував бійки тощо. Вказувала, що її син – ОСОБА_3 наразі перебуває на лікуванні та боїться повертатися до школи.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частини першої статті 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Диспозицією частини першої статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер.
Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2025року серії ВАД № 993701 обставини не знайшли свого підтвердження за результатом судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.
Зібрані у справі письмові докази підтверджують, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщенні навчального класу Першої гімназії ім. М. Номиса, намагався припинити бійку, яка розпочалась між його однокласниками ОСОБА_14 та ОСОБА_8 (розбороняв їх), під час таких дій ОСОБА_2 і ОСОБА_14 впали на підлогу, внаслідок чого останній зламав нижню кінцівку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 184 КУпАП, не доведена наявними у матеріалах справи доказами. Докази мають бути отримані у порядку, встановленому законом, та прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі.
Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2025 року серії ВАД № 993701 обставини про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спростовуються поданими до правоохоронних органів письмовими поясненнями свідків та іншими зібраними у справі доказами.
Суд критично сприймає пояснення ОСОБА_11 , оскільки такі пояснення спростовуються поясненнями свідків, письмовими матеріалами справи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною.
Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Матеріали адміністративної справи не містять беззаперечних доказів щодо навмисного спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень своєму однокласнику ОСОБА_14 , що, за обставинами цієї справи, виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 173, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 285 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         М. М. Пилипчук