СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/22360/25
пр. № 2/759/2565/26

15 квітня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судових засідань Чугай В.М., представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» - Гаврича П.П., відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ТОВ «Компанія Діловий Центр» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ПрАТ «АТЕК» є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 . У період з 07.04.2003 по 01.05.2024 позивач на підставі укладеного із власником гуртожитку договору № 207 надає послуги по виконанню робіт по обслуговуванню об`єкта нерухомості.
18.11.1988 ПрАТ «АТЕК» було видано ордер на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання № 8 ОСОБА_1 на право отримання кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 для тимчасового проживання сім`ї, що складалася з дружини наймача ОСОБА_2 та сина наймача ОСОБА_3 . Відповідач разом з сім`єю у вказаній кімнаті проживали з моменту отримання ордеру та продовжують проживати по теперішній час. 
До 30.04.2024 обслуговування гуртожитку здійснювалось позивачем, 01.05.2024 позивач припинив надання послуг мешканцям гуртожитку, у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна та управителя гуртожитку. 
Укладення окремих договорів найму відповідач не здійснював, проте належну оплату комунальних послуг здійснював до червня 2021 року. 
Позивач зазначив, що загальна сума заборгованості по сплаті відповідача за період з 01.06.2021 складає 4 263,50 грн., з яких: 3 441,51 грн. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги; 952,27 грн. - інфляційні збитки; 248,06 грн. - 3 % річних.
У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 3 441,51 грн., інфляційні нарахування у розмірі 952,27 грн. та 3 % річних у розмірі 248,06 грн., а також судові витрати по справі, що складаються із судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
01 жовтня 2025 року від представника позивача - ОСОБА_4 надійшла заява про усунення недоліків разом із квитанцією про сплату судового збору.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
04 листопада 2025 року відповідачами подано відзив на позовну заяву, у якому останні заперечили щодо заявлених позовних вимог, вказуючи на їх недоведеність та необґрунтованість. Відповідачі зазначають, що вони є членами ініціативної групи від мешканців гуртожитку, які виборюють своє право на житло протягом шести років. Проте за цей час так і не було відновлено документацію на спірний будинок, що свідчить про те, що ні ПрАТ «АТЕК», ні ТОВ «КДЦ» не мали технічної документації ні на будинок, ні на прибудинкову територію, а відтак були позбавлені права на укладення договорів щодо обслуговування вказаного об`єкта нерухомості.
Відповідачі стверджують, що були отримувачами субсидії у період з 01.10.2017 по 30.09.2022, яка б не нараховувалася б за наявності заборгованості. Також вказують на неналежне надання послуг прочистки вентиляційних каналів, що призвело до необґрунтованого підвищення тарифів. Вказали, що інформація про необхідність коригування економічно обґрунтованих витрат на виробництво до відома мешканців не доводилася.
Відповідачі просять суд витребувати у ТОВ «Компанія Діловий Центр» та ПрАТ «АТЕК» документацію та докази. Призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у зв`язку із необхідністю виклику та допиту свідків.
У відповіді на відзив від 11.11.2025 представник позивача заперечив проти призначення справи до розгляду у загальному позовному провадженні. Також вказав, що заперечуючи проти позовних вимог, відповідачі вказують на перехід права власності на гуртожиток до Київської міської ради. Проте, не звертають уваги на ту обставину, що зазначене не стосується правовідносин, які склалися між сторонами цього спору щодо надання житлово-комунальних послуг. Позивач зазначив, що ним було проведено відповідні перерахунки, про що було повідомлено мешканців будинку. Вказуючи на неналежне надання послуг позивачем, відповідачі не надали докази на підтвердження зазначеного, зокрема як факту ненадання послуги, так і факту зниження якості надання послуги.
У запереченнях на відповідь на відзив від 17.11.2025 відповідачі навели доводи ідентичні викладеним у відзиві на позовну заяву, наполягаючи на задоволенні клопотання про витребування доказів та призначення справи до розгляду у загальному позовному провадженні.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року змінено порядок розгляду справи із спрощеного позовного провадження без виклику сторін на спрощене позовне провадження із викликом сторін. 
Представник позивача Гаврич П.П. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити на підставі викладених у позові доводів.
Відповідачі під час судового засідання щодо задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені ними у відзиві на позовну заяву.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПрАТ «АТЕК» (до зміни назви - ЗАТ «АТЕК») до 11.12.2023 було власником гуртожитку у будинку АДРЕСА_1 .
07.04.2003 між ПрАТ «АТЕК» (до зміни назви - ЗАТ «АТЕК») та ТОВ «Компанія Діловий Центр» укладеного договір №207 про виконання робіт по обслуговуванню об`єктів АТЕК за умовами якого власник доручив, а виконавець взяв на себе обов`язки по обслуговуванню та утриманню будівель, що перебувають на балансі власника, у тому числі гуртожитку у будинку АДРЕСА_1 .
Згідно з умовами договору ТОВ «Компанія Діловий Центр» набуло обсяг прав та обов`язків щодо укладання договорів з підприємствами - постачальниками комунальних послуг, утримання будівлі, технічних споряджень, комунікацій в належному стані, укладення договорів оренди приміщень з підприємствами та фізичними особами з метою отримання прибутку.
Порядок надання житлової площі у гуртожитку, проживання, сплата наданих послуг мешканцями гуртожитку регламентується Положенням про гуртожиток ЗАТ «АТЕК» по вул. Чистяківський 4 у м. Києві, укладеного на підставі Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208, погодженого Директором ЗАТ «АТЕК», затвердженого генеральним директором ТОВ «КДЦ» 02.09.2005.
Відповідного до п.п. 25, 36 Положення, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальне послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачувальним місяцем.
На виконання зобов`язань позивачем було укладено перелік договорів з постачальниками комунальних послуг, а саме:
24.04.2002 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та ВАТ « АК «Водоканал» було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення;
23.05.2002 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та РВЕ Південне було укладено договір на користування електричною енергією № 3211980;
02.01.2009 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та КП ГІОЦ було укладено договір про надання послуг № 184;
06.03.2017 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та ТОВ «Еккаунт Сервіс» було укладено договір про надання послуг у сфері інформатизації;
04.01.2018 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та КП «Профдезінфекція» виконавчого органу Київради було укладено договір №08-2236;
01.07.2018 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та ТОВ «Укр-еко-сервіс» було укладено договір №58;
18.09.2018 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» було укладено договір №1710071;
01.05.2019 ТОВ «Компанія Діловий Центр» та ДП «КиївГазЕнерджи» було укладено додаткову угоду №1.
01.11.2021 між ТОВ «Компанія Діловий Центр» та КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» було укладено договір №1710071.
Отже, ТОВ «Компанія Діловий Центр» належним чином забезпечено надання комунальних послуг мешканцям гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , і виконано свій обсяг зобов`язань у повному обсязі.
Відповідно до листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.03.2023 № 107-1663 до визначення управителем гуртожитку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» з метою недопущення припинення постачання до гуртожитку житлово-комунальних послуг, надавачем таких послуг до 30.04.2024 визначено позивача ТОВ «Компанія Діловий Центр».
З 01.05.2024 ТОВ «Компанія Діловий Центр» припинено надання послуг мешканцям гуртожитку - будинку АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 18.11.1988 ПрАТ «АТЕК» (до реорганізації ЗАТ «АТЕК», яке є правонаступником Заводу «Червоний екскаватор») було видано ордер на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання № 8 ОСОБА_1 на право отримання кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку для тимчасового проживання сім`ї, що складалася з дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 .
Відповідачі проживають з моменту отримання ордеру у гуртожитку, зареєстровані у гуртожитку, де продовжують проживати по теперішній час.
Укладення окремих договорів найму відповідачі не здійснювали.
Положеннями ст.ст. 156, 162 ЖК України закріплено, що власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Згідно з ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 8 жовтня 1992 року, зі змінами та доповненнями, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Факт відсутності договорів не звільняє споживачів від оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Відповідно до наданих позивачем квитанцій, належну оплату комунальних послуг відповідачі здійснювали до червня 2021 року за користування житлово-комунальними послугами у кімнаті № 823, у зв`язку із чим виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 3 441,51 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Компанія Діловий Центр» було виконавцем функцій зі своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів будинку до 30.04.2024. 
Заперечуючи щодо належного виконання позивачем покладеного на нього обов`язку щодо надання / забезпечення житлово-комунальних послуг у будинку АДРЕСА_1 , відповідачі не надали доказів про їх відмову від користування житлово-комунальними послугами наданими позивачем.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачі до червня 2021 року належним чином та у повному обсязі сплачували за житлово-комунальні послуги, якими користувалися.
Та обставина, що відповідачі входять до складу ініціативної групи щодо захисту прав жителів вказаного гуртожитку не свідчить про відсутність у них обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг, якими вони фактично користувалися та від надання яких не відмовлялися. 
Відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами законності надання ТОВ «Компанія Діловий Центр» житлово-комунальних послуг для потреб споживачів будинку. Доказів оскарження у визначеному законом порядку встановлених позивачем тарифів за надані послуги відповідачу суду не надали.
Відповідачі проживають з моменту отримання ордерів у гуртожитку, де продовжують проживати по теперішній час. Укладення окремих договорів найму відповідачі не здійснювали. Факт відсутності договорів не звільняє споживачів від оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.
Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідачі не надали до суду доказів сплати заборгованості перед позивачем, , при цьому у відзиві посилається на те, що позивач не є власником майна, а тому не має права стягнути із них заборгованість за вказаний період.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Судом встановлено, що відповідачі своєчасно з червня 2021 року не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 3 441,51 грн., яка нарахована відповідно до діючих на той час тарифів за кожну з окремо наданих послуг, зокрема з утримання будинку та прибудинкової території. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.
Доказів сплати заборгованості чи спростування наданих позивачем розрахунків відповідачами до суду не надано.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачами не було сплачено вказану суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, тому така сума боргу, яка утворилась з 01.06.2021 у розмірі 3 441,51 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь ТОВ «Компанія Діловий Центр».
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За правилом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Дана постанова застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 внесено зміни до вищевказаної постанови та пункт 1 викладено в новій редакції, згідно якого до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 р. № 285).
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30.12.2023 заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Київ не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309.
Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період до 10.03.2022 року, та з 30.12.2023 по 30.07.2024 включно.
Із матеріалів справи вбачається, що інфляційні втрати складають 952,27 грн. та 3% річних - 248,06 грн. за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, з урахуванням наведених норм закону, нараховані позивачем за виключенням періоду з 10.03.2022 року по 30.12.2023 року, а тому такі вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд ураховує, що пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Відповідачами не надано належних та достовірних доказів того, що за спірний період послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавалися іншим виконавцем, а не позивачем й такі послуги відповідачами були оплачені.
Не може суд прийняти до уваги позицію сторони відповідачів стосовно невизнання позовних вимог, оскільки зазначене спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується. Такий обов`язок відповідачі несуть солідарно, оскільки ордер на проживання у кімнаті було видано на усіх відповідачів. Від свого права користування/проживання у кімнаті у визначеному законом порядку вони не відмовлялися.
Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідачів, та повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.
Питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3 028,00 грн., тобто по 1 514,00 грн. з кожного.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: Договір №04/12 про надання правничої допомоги від 04.12.2023, укладений між позивачем та АО «Юрінком»; акт приймання-передачі надання послуг за договором про надання правової (юридичної) допомоги від 16.09.2025, відповідно до якого адвокатом виконано роботи (надано послуги) на суму 1 500,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Крім того, суд враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, із відповідачів на користь позивача слід стягнути 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які складаються із підготовки позовної заяви до суду, тобто по 750,00 грн. з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 206, 223, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» (код ЄДРПОУ: 31403412) заборгованість у загальному розмірі 4 263 (чотири тисяч двісті шістдесят три) гривні 50 копійок, з яких: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 51 копійка; інфляційні збитки у розмірі 647 (шістсот сорок сім) гривень 88 копійок; та три відсотки річних у розмірі 174 (сто сімдесят чотири) гривні 11 коіпійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» (код ЄДРПОУ: 31403412) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Діловий Центр» (код ЄДРПОУ: 31403412) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко