Справа № 602/231/26
Провадження № 3/602/124/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2026 р.        м. Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Наумчук В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 4 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, 
в с та н о в и в:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 783505 від 29 січня 2026 року вказано, що 13.01.2026 о 14 год 00 хв ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , 2012 р.н., ОСОБА_3 , 2016 р.н., ОСОБА_4 , 2024 р.н., відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме: у будинку антисанітарія, розкидані використані підгузки, по кімнатах розкидане сміття з відходів харчування, відсутня приготовлена їжа та продукти харчування для дітей, діти не забезпеченні одягом по сезону. В кімнатах холодно, діти потребували медичного огляду. Дане порушення вчинено повторно з моменту накладення стягнення протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи та не повідомила суд про причини неприбуття, не подала клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази, додані до них, дійшов вказаних нижче висновків.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється у визначеному законом порядку на основі доказів у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо (ст. 251 КУпАП).
Положеннями ст. 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення 13 січня 2026 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. 
Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року, після накладення адміністративного стягнення, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх дітей, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення проявляється у повторному протягом року, після накладення адміністративного стягнення, невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч., незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків є не будь-яка дія чи бездіяльність батьків або осіб, що їх замінюють, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
При цьому, твердження про ухилення батьків від виконання ними батьківських обов`язків буде мати під собою законні підстави тоді, коли батьки не виконують такі обов`язки, маючи для цього всі необхідні можливості, у т.ч. фінансові, однак свідомо нехтують ними.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.
Разом з тим, ч.3 ст. 12 вищезгаданого Закону закріплено, що держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Відповідно до ч. 1,2 ст.13 Закону з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими законами України. Сім`ям з дітьми у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, надаються пільгові довгострокові кредити на придбання житла, предметів довгострокового користування та житлове будівництво.
У розглядуваному протоколі викладені обставини, які, як стверджується мали місце 13.01.2026 о 14 год 00 хв, а саме: у будинку антисанітарія, холодно, розкидані використані підгузки, сміття, відсутня приготовлена їжа та продукти харчування, діти не забезпеченні одягом по сезону та потребували медичного огляду.
При цьому, сам протокол складений уповноваженим працівником поліції 29 січня 2026 року, тобто більше ніж через два тижні після виявлення зазначених обставин, що саме по собі безумовно є порушенням приписів ст. 254 КУпАП.
До протоколу додано Акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_5 , складений 13.01.2026 комісією служби у справах дітей Збаразької міської ради (далі у тексті Акт обстеження), а також лист начальника служби у справах дітей Збаразької міської ради Ю. Мархивки від 22.01.2026 №27/01-26, адресований ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області (далі у тексті - Лист).
В Акті обстеження зазначено, що на момент візиту в будинку антисанітарія, в кімнатах та на кухні по підлозі розкидане сміття, брудний одяг та використані підгузки, посуд на кухні не митий. Також, що в будинку холодно, температура в кімнатах нижче санітарних норм, пічне опалення на момент обстеження перебувало в неналежному стані та потребувало очищення вентиляційних шляхів, в наявності електрообігрівач, однак він не використовується з тривалим відключенням електроенергії, діти кашляли та потребували медичного огляду.
Аналогічні обставини викладені у Листі. 
З наведеного вище слідує, що уповноважений працівник поліції, який склав протокол, не був присутній за місцем проживання ОСОБА_1 у зазначені в протоколі дату та час, а сам протокол складений значно пізніше виключно на основі матеріалів, наданих відділенню поліції Службою у справах дітей Збаразької міської ради.
При цьому, незрозумілим є те, яким чином уповноважений працівник поліції встановив ті обставини, зазначені ним у протоколі, а саме, шо «по кімнатах розкидане сміття з відходів харчування, відсутня приготовлена їжа та продукти харчування для дітей, діти не забезпеченні одягом по сезону», оскільки такі обставини не вказані ні в Акті обстеження, ні у Листі.
Обставини того, що «в кімнатах холодно» та «діти потребували медичного огляду», на думку судді, не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки в Акті обстеження не зазначено конкретних значень температури внутрішнього повітря в кімнатах житлового будинку та яким чином вона вимірювалася, а до протоколу не додано висновку лікаря щодо результатів медичного обстеження дітей.
Окрім того, суддя звертає увагу на те, що наявність електричного обігрівача в будинку свідчить про намагання ОСОБА_1 забезпечити належні умови проживання дітей, однак його використання на момент обстеження було неможливим через об`єктивні загальновідомі причини – відключення електропостачання внаслідок систематичних атак рф на об`єкти енергосистеми України.
До того ж, за відсутності у матеріалах справи доказів того, що органи державної влади чи місцевого самоврядування, зокрема, Збаразька міська рада, належним чином виконували покладені на них Конституцією та законами України функцій щодо надання відповідної фінансової і матеріальної підтримки багатодітній сім`ї ОСОБА_6 , в т.ч. для забезпечення її пічним паливом, приведення пічної системи житлового будинку в належний стан (чищення димоходів, вентиляційних каналів), а остання відмовилась від такої допомоги чи проігнорувала її або ж використала її не за призначенням, то й немає підстав стверджувати про те, що остання свідомо знехтувала своїми обов`язками щодо забезпечення необхідних умов життя дітей, штучно створивши незадовільні побутові умови.
Що стосується тверджень у протоколі про «розкидані використані підгузки, по кімнатах розкидане сміття», то на переконання судді сам лише факт того, що у будинку, де проживають троє малолітніх дітей, одна з яких дитина віком 2 роки, не прибрано в конкретний момент часу, на час візиту працівників Служби у справах дітей, не є безсумнівним свідченням вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до конституційних положень в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).
У своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у т.ч. презумпцією невинуватості.
Відтак, у силу принципу презумпції невинуватості, що діє і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Практика Європейського суду з прав людини, яку в силу положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ як джерело права, вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, тобто таких, що не залишать місце розумним сумнівам (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року; від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише твердженням про вчинення особою адміністративного правопорушення. І таке твердження має доводитися належними, допустимими і достовірним.
Докази, які містяться у матеріалах цієї справи, не підтверджують, «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 повторно протягом року, після накладення адміністративного стягнення, ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей.
За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. 7, ч. 2 ст. 184, 247, 251, 252, 284-285, 294 КУпАП суддя, -
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. 
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:	  	В.  А.  Наумчук