Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/20924/25
Провадження №1-кп/523/955/26
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
 
24.04.2026 м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025160000000880 від 16 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Табаки Болградського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України, розлученого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю прокурора – ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 
потерпілої – ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2025 року близько 09 год 25 хв, керуючи автопоїздом у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача «MAN TGX 26.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом-самоскидом «FRUEHAUF LTD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у Пересипському районі міста Одеси по правій смузі проїзної частини вулиці Церковної, по якій організовано двосторонній рух, і яка має по одній смузі для руху транспортних засобів протилежних напрямків, з боку вулиці Отамана Чепіги в напрямку вулиці Чорноморського Козацтва. Наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Церковної та Отамана Головатого, водій ОСОБА_3 зупинив керований ним вантажний автопоїзд на червоний сигнал світлофора по вулиці Церковній перед перехрестям.
У цей час попереду і праворуч від вказаного автопоїзда на тротуарі біля будинку № 19 по вул. Отамана Головатого знаходилися два пішоходи: ОСОБА_7 та невстановлений чоловік, які стояли перед краєм проїзної частини. На протилежному боці на тротуарі біля будинку № 18 по вул. Отамана Головатого знаходився ще один невстановлений чоловік – пішохід. При увімкненні зеленого сигналу світлофора для руху транспортних засобів по вулиці Церковній, і, відповідно зеленого сигналу світлофора для пішоходів по вулиці Отамана Головатого, вказані пішоходи почали свій рух через проїзну частину: ОСОБА_7 і невстановлений чоловік з одного боку, та невстановлений чоловік – з іншого боку.
У цей же час водій ОСОБА_3 також відновив рух керованого ним вантажного автопоїзда та виїхав на перехрестя вулиць Церковної та Отамана Головатого, на якому він став здійснювати поворот на вулицю Отамана Головатого в бік вулиці Одарія, та, коли передня частина транспортного засобу наблизилася до дорожньою розмітки 1.14.1 «зебра» Розділу 34 Правил дорожнього руху, він зупинив автопоїзд перед пішохідним переходом та надав дорогу вказаним пішоходам.
Після того, як два невстановлених чоловіки – пішоходи, пройшли повз кабіну автопоїзда, ОСОБА_3 , маючи реальну і об`єктивну можливість перед початком руху виявити через вітрове скло транспортного засобу пішохода ОСОБА_7 , яка продовжувала перетинати проїзну частину по дорожній розмітці 1.14.1 «зебра» Розділу 34 Правил дорожнього руху України, та яка перебувала перед передньою частиною його вантажного автопоїзда, а також маючи можливість перед продовженням виконання маневру повороту праворуч дати дорогу вказаному пішоходу, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.7, 2.3б) Правил дорожнього руху, не переконався в безпеці свого руху та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка перетинала дорогу по регульованому пішохідному переходу на регульованому перехресті , та, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, відновив рух керованого ним транспортного засобу вперед, продовжуючи виконувати маневр повороту праворуч, та скоїв наїзд передньою частиною спеціалізованого вантажного сідлового тягача «MAN TOX 26.460» на пішохода ОСОБА_7 , від чого остання впала на проїзну частину, та відбувся переїзд через її тіло лівим переднім колесом та наїзд на її тіло лівим колесом середньої осі цього вантажного сідлового тягача.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було смертельно травмовано пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій спричинені наступні тілесні ушкодження: поєднана травма голови, грудної клітки, тазу і кінцівок, яка включає черепно-мозкову травму у вигляді вогнищевих внутрішньомозкових крововиливів з ділянками деструкції речовини головного мозку; закриту травму грудної клітки у вигляді переломів 4-6-го правих ребер по середньоключичній лінії, за непрямим механізмом утворення, крововиливів під плевру і тканину легенів; травму тазу у вигляді сукупності наступних ушкоджень: забито-рваної рани на передній поверхні тазової ділянки з переходом на передню поверхню лівого стегна по всій довжині з просоченням кров`ю, розривами і розміжченням м`язів, судин і нервів лівого стегна, крововиливів у м`які тканини попереку на висоті 80-95 см від ППС, розриву обох хрестово-здухвинних зчленувань і розтрощення кісток тазу у вигляді багатосколкових переломів кісток з утворенням не зіставних між собою осколків і просоченням кров`ю м`яких тканин тазу і тазової клітковини; травму кінцівок у вигляді сукупності наступних ушкоджень: збито-рваної рани на передній поверхні тазової ділянки з переходом на передню поверхню лівого стегна по всій довжині з просоченням кров`ю, розривами і розміжченням м`язів, судин і нервів лівого стегна, перелому правої стегневої кістки на висоті 45-60 см від ППС, з просоченням кров`ю м`яких тканин стегна, сукупність яких складають комплекс поєднаної травми голови, грудної клітки, тазу і кінцівок, спричинені за короткий проміжок часу, обчислюваний секундами, незадовго до настання смерті внаслідок дії тупих твердих травмуючих предметів. Вказана травма у вигляді сукупності перелічених ушкоджень була небезпечною для життя в момент її спричинення, і за цим критерієм зазначені тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у неї поєднаної травми голови, грудної клітки, тазу і кінцівок у вигляді сукупності вказаних тілесних ушкоджень, і настала від сукупності цих тілесних ушкоджень.
Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.7, 2.3б), 10.1, 16.2, 18.2 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення смерті пішохода ОСОБА_7 . 
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, пояснив, що 18 серпня 2025 року зранку при повороті праворуч на перехресті вулиць Церковної та Отамана Головатого в м. Одесі пропустив двох чи трьох пішоходів та почав рух, потерпілу не помітив, мабуть тому, що вона була в «сліпій зоні». Те, що хтось потрапив під колеса автомобіля, побачив у лівому боковому дзеркалі, коли жінка вже була на середній осі зліва перед колесом. Зупинився, вийшов з автомобіля, жінка вже хрипіла, викликав медичну допомогу, поліцію. Місце події не покидав, намагався надати допомогу. У вчиненому розкаївся, родині померлої відшкодував витрати на поховання, частково відшкодував завдану шкоду. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки водій – це його професія, якою він заробляє на життя, а також виконує обов`язки військової служби.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що вона не була очевидицею події, померла є її сестрою, в якої залишилася донька-студентка. Підтвердила, що обвинувачений відшкодував витрати на поховання, а також надав грошові кошти на оплату навчання за один рік для доньки ОСОБА_7 . Вказала, що обвинувачений ОСОБА_3 вибачився перед родиною померлої, на суворому покаранні, пов`язаному з позбавленням волі, не наполягала. 
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк 3 роки. 
Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів і витрат на їх проведення.
При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, разом з тим, необережним злочином, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав повністю, розкаявся), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується з позитивного боку, є військовослужбовцем Збройних Сил України, думку прокурора та потерпілої, які просили призначити покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Згідно зі ст. 66, КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наслідків, що настали, враховуючи позицію сторін, висловлену в дебатах, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України.
Разом із тим, з огляду на повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку, необережний характер вчиненого, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є професійним водієм, військову службу проходить на посаді водія в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в обов`язки якого входить керування службовим автотранспортом, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відсутні. 
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого на досудовому розслідуванні не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 13570,56 грн. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення спеціаліста (надання користувачу та запитувачу інформації захищеного водяним знаком інформаційного продукту на компакт диску КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр-«077») в сумі 240,99 грн. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20 серпня 2025 року на спеціалізований вантажний сідловий тягач «MAN TGX 26.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на спеціалізований напівпричіп-самоскид «FRUEHAUF LTD», реєстраційний номер НОМЕР_3 . 
Речові докази: 
оптичний носій інформації – лазерний компакт-диск «VERBATIM CD-R 700 MB» (номер CD-R 80 CWLHT-2144 G901), на якому міститься електронний файл «document 5269464662151296302», розміром 25 138 596 байтів, з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди; оптичний носій інформації – лазерний компакт-диск «ЦЕНТР-077» (номер диску ZE6253 DVD-J47F4), на якому міститься електронний файл «Головатого-Церковная 1_20250816092459 to 20250816092657», розміром 22 636 868 байтів, з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди – залишити в матеріалах кримінального провадження;
спеціалізований вантажний сідловий тягач «MAN TGX 26.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на спеціалізований напівпричіп-самоскид «FRUEHAUF LTD», реєстраційний номер НОМЕР_3 – повернути власникові ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1