П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	 	справа 160/27877/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Добродняк І.Ю., Семененко Я.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 (суддя Букіна Л.Є.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про перерахунок грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.09.2025 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним ненарахування і невиплату за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з компенсацією податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2004;
- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з компенсацією податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ №44 від 15.01.2004.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 позовна заява залишена без руху. Суд зазначив, що відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19.07.2022, з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутись до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. ОСОБА_1 надавалось 10 днів для подання заяви про поновлення строку звернення до суду. 

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 позовна заява повернута в зв`язку неусуненням недоліків.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви. Посилається на те, що спірні правовідносини виникли до 19.07.2022.

Надаючи оцінку законності оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного: 

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) в разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України №2352 від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, частини 1, 2 статті 233 КЗпП України викладені в такій редакції: «Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. З заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутись до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Законом України №540 від 30.03.2020 КЗпП доповнений главою ХІХ Прикінцеві положення, якою передбачалось що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтею 233 продовжуються на строк дії карантину. Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 карантин відмінений з 24 години 30.06.2023. 
Таким чином до 01.07.2023 не було обмеження строку звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, після 01.07.2023 встановлений тримісячний строк для звернення з таким позовом з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні. 
Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 дійшла висновку що правовідносини, які мали місце до 19.07.2022 підлягають правовому регулюванню відповідно до статті 233 КЗпП України у попередній редакції. Правовідносини, які мали місце після 19.07.2022 підлягають правовому регулюванню відповідно до статті 233 КЗпП України у новій редакції та відлік тримісячного строку звернення до суду почався з 01.07.2023.
Залишаючи позовну заяву без руху та повертаючи позовну заяву, окружний суд не врахував, що позивач просить зобов`язати здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії починаючи з 01.01.2020, тобто до змін у статтю 233 КЗпП України. 
Крім того, рішенням Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025 визнана неконституційною частина 1 статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Керуючись статтями 241 – 244, 315, 320 – 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити. 

Скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 про повернення позовної заяви. 

Справу направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з 25.03.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді І.Ю. Добродняк 

судді Я.В. Семененко