Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 березня 2026 р. № 520/31632/25 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (вул. Гончара Олеся, буд. 55-А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 38516849) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
У С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п.24 рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій у вигляді протоколу від 07.04.2025 № 3, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п.5 ч.2 ст.118 КЦЗ України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідач виходив з того, що надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності позивачем внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним службових обов`язків. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що втрата позивачем працездатності пов`язана з проходженням служби, під час якої позивач виконував відповідні службові обов`язки.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.
Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачу встановлено відсоток втрати працездатності (без інвалідності) за причиною захворювання, пов`язаного з проходженням служби, а норма закону - пункт 5 частини 2 статті 118 Кодексу цивільного захисту України вимагає зв`язку виключно з виконанням обов`язків. Таким чином, на думку відповідача, оскаржуване рішення, оформлене протоколом № 3 від 07.04.2025, є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Представник позивача, не погодившись з доводами відзиву, надав відповідь на відзив, у якій зауважив, що у відношенні до ОСОБА_1 . Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.03.2025 у справі № 520/18237/24 зазначив, що виконання службових обов`язків відбувається саме під час проходження служби особами рядового та начальницького складу цивільного захисту.
Відповідачем надані заперечення, в яких зазначає, що посилання на обставини того, що часткова втрата позивачем працездатності через захворювання, які отримані саме під час виконання ним службових обов`язків були встановлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/18237/24 є необґрунтованим, оскільки вищезазначена постанова не містить, зазначених у відповіді на відзив, висновків або положень.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Позивач – ОСОБА_1 проходив службу в ГУ ДСНС у Харківській області з 17.12.2001 по 31.01.2023, звільнений зі служби наказом № 47 о/с від 31.01.2023 за станом здоров`я, що підтверджується копією наказу.
З довідки ЛЕК ГУДСНС № 660 від 19.10.2022 вбачається наступний діагноз позивача: розповсюджений остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилоартроз ускладнений вертеброгенною поперековою радикулопадією з люмбоішеалгічним синдромом та порушенням функції поперекового відділу хребта, стан після оперативного видалення кили диску L5-S1, ревізії хребтового каналу рівня L4- L5, декомпресії неавральних структур, заднього спондилодезу транспедикулярним фіксатором. Варикозне розширення підшкірних вен правої нижньої кінцівки. Стан після оперативного втручання – кросектомія, довгий стрипінг, післятромбофлебітичний синдром. Захворювання пов`язані з проходженням служби.
Внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби, позивачу відповідно до довідки МСЕК від 24.05.2023 серії 12ААА № 037117 встановлено 25% втрати професійної працездатності.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03 2025 у справі №520/18237/24 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, 8, м. Харків, 61013, код ЄДРПОУ 38631015) протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили подати разом з необхідним пакетом документів до апарату ДСНС висновок про наявність підстав для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
На виконання вказаної постанови суду, ДСНС України прийнято рішення у вигляді протоколу від 07.04.2025 № 3, п.24, з якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що захворювання позивача не пов`язані з виконанням службових обов`язків, а пов`язані з проходженням служби.
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади (далі - інші органи державної влади), Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, встановлює права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - суб`єкти господарювання), а також інших юридичних осіб.
Статтею 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до статті 115 КЦЗ України, забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до ст. 118 Кодексу цивільного захисту України одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Кодексом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі:
1) загибелі особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання нею службових обов`язків або смерті внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, отриманих під час виконання нею службових обов`язків;
2) смерті особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, що настала в період проходження нею служби;
3) встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого нею під час виконання службових обов`язків або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею службових обов`язків, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті;
4) встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання нею службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення їй інвалідності.
Порядок та строки передачі особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту оригіналу особистого розпорядження керівнику органу чи підрозділу цивільного захисту для зберігання в особовій справі визначаються Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведеної норми свідчить, що нею передбачено загальні підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, однак безпосередньо умови та алгоритм дій уповноважених органів визначено виключно Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту.
Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2024 року № 357 (далі — Порядок № 357).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 357 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі особи рядового чи начальницького складу під час виконання нею службових обов`язків або смерті внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, отриманих під час виконання нею службових обов`язків; 
2) смерті особи рядового чи начальницького складу, що настала в період проходження нею служби;
3) встановлення особі рядового чи начальницького складу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого нею під час виконання службових обов`язків, або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею службових обов`язків, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому підпункті; 
4) встановлення особі рядового чи начальницького складу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому підпункті; 
5) отримання особою рядового чи начальницького складу поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання нею службових обов`язків , що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення їй інвалідності.
Згідно із підпунктом 4 пункту 10 Порядку № 357 одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі, яка має право на її призначення та отримання: особі рядового чи начальницького складу, яка отримала поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання нею службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення їй інвалідності, залежно від ступеня втрати нею працездатності, який встановлюється медико-соціальною експертною комісією або експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, - у розмірі, що визначається у відсотках від 70 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі — особи рядового і начальницького складу) вважаються такими, що виконують службові обов`язки, за наявності умов, визначених Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593).
Згідно із пунктом 13 Порядку № 593, що діяв на день встановлення позивачу відсотку втрати працездатності, особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують службові обов`язки: 
1) на території органу і підрозділу цивільного захисту або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу; 
3) під час перебування поза місцем розташування органу і підрозділу цивільного захисту, якщо під час такого перебування вони виконують свої обов`язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника). 
Визначення служби цивільного захисту як «державної служби особливого характеру», що передбачене статтею 101 КЦЗ України означає, що права та обов`язки її особового складу, а також порядок їх соціального захисту, регулюються виключно спеціальним законодавством КЦЗ України.
Оскільки, служба має особливий характер, то і підстави для виплат є чітко регламентованими. Стаття 118 КЦЗ України є спеціальною нормою, яка конкретизує статтю 101 КЦЗ України у частині компенсацій.
Водночас, відповідно до п.5 ст.118 КЦЗ передбачено призначення та виплату одноразової грошової допомоги виключно у разі втрати працездатності під час виконання службових обов`язків, оскільки чіткий алгоритм дій уповноважених органів щодо порядку розгляду заяви визначено виключно у порядку.
Відповідно до діагнозу та постанови ЛЕК вказаного у довідці від 19.10.2022 № 660 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 24.05.2023 серія 12 ААА № 037117 захворювання ОСОБА_1 , пов`язані з проходженням служби, а не виконанням службових обов`язків.
Таким чином, медична комісія (ЛЕК) не пов`язала захворювання позивача з конкретними епізодами діяльності, визначеними у статті 101 КЦЗ України та пунктом 13 Положення № 593, а лише з загальним фактом «проходження служби». 
Отже, якщо у особи встановлено часткову втрату працездатності без інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, а не з виконанням обов`язків, право на призначення одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 5 частини 2 статті 118 КЦЗ України не виникає.
Таким чином, 07.04.2025 на засіданні комісії з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, ДСНС прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі, яка втратила 25% професійної працездатності. 
З огляду на вищевикладене, рішення ДСНС від 07.04.2025 про відмову у призначенні допомоги ОСОБА_1 прийнято на підставі чинного законодавства, у межах повноважень відповідача, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. " від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (вул. Гончара Олеся, буд. 55-А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 38516849) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова