Справа № 727/1823/26 
Провадження № 2-а/727/74/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого-судді:   Одовічен Я.В.
за участю секретаря:  Бзової Р.Г., 
представника позивача: Бошелюк Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Посилався на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень.
Відповідно до постанови, 03.01.2026 року о 23 год. 47 хв. в м.Чернівці, Проспект Незалежності, 91 водій керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КпАП України.
Із зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає, що вона винесена безпідставно та з істотним порушенням прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. 
Так, із фабули адміністративного правопорушення вбачається, що він нібито керував транспортним засобом о 23 год. 47 хв., проте із даного поліцією відеозапису вбачається, що в цей час автомобіль не здійснював рух.
Вказував, що докази, які б свідчили про експлуатацію та керування ним, ОСОБА_1 , транспортним засобом у зазначений у постанові час та обставинах, у матеріалах справи відсутні. Відсутні будь-які докази, які б зафіксували рух транспортного засобу та момент зупинки.
Наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. У постанові навіть не викладені повні дані про транспортний засіб, яким він нібито керував 03.01.2026 року о 23 год. 47 хв. 
Крім того, зазначив, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 26.01.2026 року під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №727/349/26 в Шевченківському районному суді м.Чернівці.
Просив поновити строк на звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.
Також, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 
19.02.2026 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 04.01.2026 року приблизно о 23 год. 47 хв. інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону
управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Іоніцой С.Е., під час патрулювання було виявлено, що водій транспортного засобу BMW номерний знак НОМЕР_1 , в м. Чернівці, по Проспекту Незалежності, 91, керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив пункт 2.9.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Зазначеним пунктом визначено, що: заборонено керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Сержант поліції ОСОБА_2 , представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Вказував, що пояснення, які позивач виклав у позовній заяві повністю суперечать його поясненням під час розгляду справи. З огляду на це, вважає, що викладене в позовній заяві є обставинами, які потребують доказуванню з боку позивача, оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у справі та не свідчать про незаконність дій або рішень з боку суб`єкта владних повноважень.
Правомірність дій поліцейських та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується наявним відеозаписом, здійсненим на нагрудний відеореєстратор поліцейського. Так, на відеозаписі, міститься момент ознайомлення позивача із причиною його зупинки та ознайомлення водія із правами особи, яка притягається до відповідальності (ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на 00:40:09хв. відеозапису) та
проінформовано, що його, ОСОБА_1 , буде притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Підтвердженням керування ОСОБА_1 транспортним засобом без номерного знаку є доданий відеозапис о 00:00:15хв. Крім того, сам позивач підтверджує факт правопорушення, кажучи «номера є в багажнику, просто бампер новий» (о 00:01:50хв. відеозапису).
Просив, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Звертала увагу на тому, що сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 03.01.2026 року о 23 год. 47 хв. транспортним засобом. Вказала, що в оскаржуваній постанові не неведені повні дані про транспортний засіб. Просила постанову серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року скасувати, а провадження по справі закрити та поновити процесуальний строк.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини відсутності не повідомив.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст.5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч.2 ст.286 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Так, судом встановлено, що 04.01.2026 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається із змісту постанови серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року, ОСОБА_1 03.01.2026 року о 23 год. 47 хв. в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 91 керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив п.2.9в ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КпАП України (а.с.4).
Постановою серії ЕНА №6457842 від 04.01.2026 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень (а.с.4).
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п. 2.9 в Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Відповідно до з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Статтею 40 цього Закону «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частина 1 статті 121-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.
Таким чином, діюче законодавство чітко та однозначно забороняє експлуатацію транспортних засобів без номерного знаку або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях.
Згідно п.1.4 Наказу Міністерства оборони України №184 від 10.04.2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2006 року за №462/12336 «Про затвердження Правил використання номерних знаків, установлення (нанесення) розпізнавальних знаків, кольорографічних схем, написів і спеціальних сигналів на транспортних засобах Збройних Сил України» кількість номерних знаків на транспортних засобах повинна становити: на всіх типах автомобілів, автобусів, тягачів колісних, тягачів-транспортерів, шасі, тракторів - два номерні знаки, що 
встановлюються попереду та ззаду.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Експлуатація автомобіля передбачає, зокрема використання автомобіля за призначенням.
Окрім того, Верховний Суд в постанові від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Так, відповідачем до наданого відзиву було долучено відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля та бодікамер поліцейського з місця події. На відеозаписі з відео реєстратора службового автомобіля від 03.01.2026 року, зафіксовано як поліцейський їде за транспортним засобом та о 23 год. 47 хв. зупинив його. 
На відео з бодікамери поліцейського №476268, яке розпочинається 03.01.2026 року о 23 год. 47 хв. зафіксовано, як поліцейський підійшов до водія, представився, повідомив, що ведеться відео фіксація та повідомив, що його було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме за те, що у автомобіля відсутній передній номерний знак.
На вказане водій повідомив, що не встиг доробити транспортний засіб до кінця, однак номерний знак є в багажнику автомобіля. Також повідомив, що має віддати завтра автомобіль на покраску.
При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 жодного разу, під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт того, що він керував автомобілем.
О 23 год. 58 хв. ОСОБА_1 пояснив поліцейському, що автомобіль був пошкоджений, тому не встиг встановити передній номерний знак. Вказав, що номерний знак є в багажнику автомобіля.
О 23 год. 59 хв. на запитання поліцейського звідки він їхав, ОСОБА_1 повідомив, що їхав з «Маку», а до «Маку» був в «Еско» забирав друзів з «тусовки».
На відео з бодікамери №476952 зафіксовано, як 04.01.2026 року о 00 год. 19 хв. поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з винесеною щодо нього постановою за порушення ним ч.1 ст.121-3 КУпАП, за отримання якої останній розписався. 
Після отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 спитав у поліцейських чи наявний у них термінал, щоб він оплатив штраф на місці. 
О 00 год. 23 хв. ОСОБА_1 сплати штраф, накладений на нього за те, що він керував автомобілем без переднього номерного знаку. 
Таким чином, оскільки із наданого відеозапису встановлено, що водій керував автомобілем без переднього номерного знаку, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121-3 КупАП, за яке до позивача застосовано санкцію у вигляді накладення штрафу в розмірі 1190 гривень.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови від 04.01.2026 року серії ЕНА №6457842.
Крім того, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема було повідомлено позивача про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, роз`ясненні його права та обов`язки.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем п.2.9в ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-3 КУпАП, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.
Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання дій поліцейського протиправними та скасування оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковими.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646), яке розташоване в м.Чернівці, вул.Заводська, 22, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не булла подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.