Справа №592/61/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Литовченко О. В.	
Номер провадження 33/816/950/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за те, що 21 грудня 2025 року о 02 год 42 хв в м. Суми по вул. Слобідська, 13, керував електричним колісним транспортним засобом (електросамокатом), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦСНШ, категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції було допущено істотні порушення вимог чинного законодавства.
Зокрема, в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, протокол про адміністративне правопорушення складено лише в одному примірнику.
Крім того, працівниками поліції не зафіксовано належним чином підстави зупинки електросамоката під керуванням ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме — не зазначено конкретного порушення водієм вимог Правил дорожнього руху України, що стало підставою для такої зупинки.
Апелянт також вказує, що вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було висунуто без фіксації за допомогою нагрудного відеореєстратора та за відсутності двох свідків, чим порушено вимоги статті 266 КУпАП.
Акт огляду на стан сп`яніння за результатами проведеного огляду водію не вручено, що суперечить вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, та порядку проведення такого огляду. Унаслідок цього водія було позбавлено можливості реалізувати право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я та оскаржити відповідний висновок працівників поліції.
Окрім того, відповідно до статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами та щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортним засобом. Водночас матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування електросамокатом, оскільки після складання протоколу він продовжив керування електричним колісним транспортним засобом.
В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає про те, що копію оскаржуваного судового рішення, було отримано ним 16 січня 2026 року, тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження у зв`язку з поважністю причин пропуску.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Також просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, у зв`язку з поважності причин пропуску.
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне, клопотання задовольнити, поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року як такий, що пропущений з поважних причин.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначених вимог дотримався у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546619 від 21 грудня 2025 року;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810»;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно якого ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я – КНП СОР «ОКМЦСНЗ»;
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 електричним колісним транспортним засобом (електросамокатом), виявлення ознак алкогольного сп`яніння та відмова водія від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля вбачається, що 21 грудня 2025 року о 02 год 42 хв по вул. Слобідська, 13 у м. Суми під час дії комендантської години, встановленої на території Сумської області, було зупинено електросамокат, під керуванням ОСОБА_1 .
Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.
У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого медичного закладу.
Проте, ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, працівниками поліції було правильно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.
Доводи апелянта про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм положень ПДР, є безпідставними.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», комендантська година передбачає, в тому числі, заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчення.
Так, згідно з п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2020 року № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п. 11 Порядку, контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
Згідно з п. 3 Порядку патруль - спільний рухомий наряд, до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.
У пункті 16 Порядку зазначено, що патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Таким чином, факт пересування електросамокатом під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції.
Щодо доводів апелянта про невручення йому примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі доводи є безпідставні, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду і такий огляд не проводився, а тому відповідні доводи про процесуальні порушення у діях поліцейських суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими.
Окремо, апеляційний суд зауважує, що самостійне проходження водієм медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відповідає вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП, яке передбачає проходження відповідного огляду та складення висновку в присутності поліцейського.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не фіксувалися події із застосуванням технічних засобів відеозапису, є такими, що спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами поза розумним сумнівом безперечно доводить усі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, зафіксовано керування останнім транспортним засобом (електросамокатом), виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, долучений доказ містить у повному обсязі обставини, необхідні для повного й усебічного встановлення обставин справи та у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, залучення двох свідків не було потрібно.
Окрім цього, на долучених відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції зафіксовано складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення його змісту ОСОБА_2 , роз`яснення останньому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 286 КУпАп та відмова ОСОБА_1 підписувати складений відносно нього процесуальний документ і його отримання. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Водієві було роз`яснено заборона керувати транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення, після чого ОСОБА_2 пішки покотив самокат.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що, покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини справи, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП
п о с т а н о в и л а:
Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.