В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2026 р.      Справа № 596/102/26
Провадження № 1-кп/596/162/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області об`єднане кримінальне провадження № 12026211140000013, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2026 року, № 12026211140000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2026 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківці Гусятинського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, вдівця, тимчасово не працює, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.246, ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
02 січня 2026 року, близько 12:00 год, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення незаконної порубки дерев у Городницькому природоохоронному науково-дослідному відділенні природного заповідника «Медобори», що в межах населеного пункту Городниця, Чортківського району, Тернопільської області, для використання у власних потребах.
Відповідно до свого злочинного умислу ОСОБА_5 , взявши з собою знаряддя л:ля проведення незаконної порубки, а саме ручну пилку, прийшов до території Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори». Близько 12 год., перебуваючи в кварталі 49 виділі 3 Городницького ПНДВ, відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про природно заповідний фонд», яке відноситься до природно-заповідного фонду України, вибрав з поміж дерев сироростуче (живе) дерево породи «Граб», яке знаходилося на пні (не відділене від коріння) та являлося багаторічною рослиною з чітко вираженим твердим стовбуром та гілками, що утворюють крону.
В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року No761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», із змінами. внесеними постановою КМУ №1239 ( 1239-2024-п) від 25.10.2024, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, ОСОБА_4 , використовуючи вказану ручну пилку, здійснив повне відокремлення сироростучоrо дерева породи «Граб» від кореня способом спилювання. В подальшому стовбур незаконно зрубаного дерева останній переніс по місцю свого проживання де використав для опалювання житлового будинку.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв державним інтересам матеріальну шкоду на суму 4 266,0 грн.
Крім того, 05 січня 2026 року, близько 14:00 год, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення незаконної порубки дерев у Городницькому природоохоронному науководослідному відділенні природного заповідника «Медобори», що в межах населеного пункту Городниця Чортківського району Тернопільської області, для використання у власних потребах.
Відповідно до свого злочинного умислу ОСОБА_4 , взявши вдома знаряддя для проведення незаконної порубки, а саме ручну пилку, знову приїхав до території Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори». Близько 14:30 год., перебуваючи в кварталі 49 виділі 3 Городницького ПНДВ, відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про природно заповідний фонд», яке відноситься до природно-заповідного фонду України, вибрав з поr-.1іж дерев одне сироростуче дерево породи «Граб»; яке знаходилося на пні (не відділене від коріння) та являлося багаторічною рослиною з чітко вираженим твердим стовбуром та гілками, що утворюють крону.
В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», із змінами внесеними постановою КТ\1У №-1239 (1239-2024-п) під 25.10.2024, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, ОСОБА_4 , використовуючи вказану ручну пилку, здійснив повне відокремлення сироростучого дерева породи «Граб» від кореня способом спилювання. [3 подальшому стовбур незаконно зрубаного дерева останній переніс по місцю свого проживання де використав для опалювання житлового будинку.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв державним інтересам матеріальну шкоду на суму 11 156,4 грн.
Також, 12 січня 2026 року, близько 14:00 год., у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення незаконної порубки дерев у Городницькому природоохоронному науково дослідному відділенні природного заповідника «Медобори», що в межах населеного пункту Городниця, Чортківського району Тернопільської області, для використання у власних потребах.
Відповідно до свого злочинного умислу ОСОБА_5 , взявши вдома знаряддя для проведення незаконної порубки, а саме ручну пилку, знову приїхав до території Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори». Близько 15:00 год., перебуваючи в кварталі 49 виділі 3 Городницького ПНДВ, відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про природно заповідний фонд», яке відноситься до природно-заповідного фонду України, вибрав з поміж дерев одне сироростуче дерево породи «Граб», яке знаходилося на пні (не відділене від коріння) та являлося багаторічною рослиною з чітко вираженим твердим стовбуром та гілками, що утворюють крону.
В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року No761 «Про врегулювання питань щодо спеціальноrо використання лісових ресурсів», із змінами внесеними постановою КМУ №1239 (1239-2024-п) від 25.10.2024, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, ОСОБА_4 , використовуючи вказану ручну пилку, здійснив повне відокремлення сироростучого дерева породи «Граб» від кореня способом спилювання. В подальшому останній планував стовбур дерева перенести по місцю свого проживання та використати для опалювання житлового будинку, однак на місці був виявлений працівниками Городницького ПНДВ природного заповідника «Медобори».
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв державним інтересам матеріальну шкоду на суму 4 266,0 грн., а в·загальному на суму 19688, 4 гривень.
Відповідно до постанови від 8 лютого 1990р. № 25 зі змінами внесеними згідно з Постановою КМ № 584 від 12.10.92 «Про створення природного заповідника "Медобори" у Тернопільській області», створено природний заповідник «Медобори», до складу якого входить Городницьке природоохоронне науково-дослідне відділення (далі ПНДВ).
Згідно наказу т.в.о. директора ПЗ «Медобори»» №146-к від 23 вересня 2021 року «Про переведення ОСОБА_6 », ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду Городницького природоохоронного науково-дослідного в1ддшення природного заповідника «Медобори» з 23 вересня 2021 року.
Працюючи на вищевказаній посаді в період з 23.09.2021 по даний час, відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", ст. 89 Лісового кодексу України та п. 1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету МініС1рів України від 16.09.2009 №976, ОСОБА_6 є працівником Державної лісової охорони, що має статус правоохоронного органу.
Згідно з посадовою інструкцією інспектора з охорони природно-заповідного фонду, затвердженої директором ПЗ «Медобори», посада інспектора з охорони природно-заповідного фонду належить до професійної rрупи "фахівців", який підпорядковується безпосередньо начальнику природоохоронного науково дослідного відділення, головному природознавцю та директору природного заповідника «Медобори». В тому числі інспектор з охорони ПНДВ здійснює державний контроль за дотриманням встановленого режиму охорони на території обходу або іншій закріпленій території в межах установи природно-заповідного фонду, дає вказівки щодо усунення порушень природоохоронного законодавства, правил пожежної безпеки, встановленого порядку ведення господарських робіт і природокористування, бере участь у проведенні науковими підрозділами польових робіт, затримує на території установи природно-заповідного фонду осіб, які порушили законодавство, і доставляє таких порушників до правоохоронних органів, складає протоколи про порушення законодавства, вилучає у порушників законодавства продукцію і знаряддя незаконного природокористування, транспортні засоби, а також документи, що відносяться до природокористування, здійснює в установленому порядку на території установи природно-заповідного фонду і в його охоронній зоні огляд транспортних засобів і особистих речей громадян, здійснює заходи щодо захисту об`єктів рослинного і тваринного світу, їх генетичного фонду, веде облік диких тварин і птахів, стежить за появою на заповідних територіях шкідників, хвороб рослин, веде службовий щоденник та іншу документацію для фіксування систематичних фенологічних та інших спостережень, бере участь в облікових та інвентаризаційних роботах, пов`язаних з виконанням наукових завдань установи природно-заповідного фонду, а також у заходах з регулювання чисельності тварин, забезпечує цілість і утримання в належному стані аншлагів, квартальних, ділянкових, межових та інших знаків, мостів, пожежно-спостережних пунктів, інших об`єктів господарського і протипожежного призначення, ввіреного майна, службових і житлових будівель, транспорту, засобів зв`язку, зброї, боєприпасів та інших матеріальних цінностей, веде роз`яснювальну роботу серед населення щодо запобігання порушенням режиму охорони заповідної території і правил пожежної безпеки, повинен виконувати усі завдання, поставлені безпосереднім керівництвом, щодо проведення природоохоронних заходів.
Інспектор з охорони природно-заповідного фонду ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 12, 63, 64 Лісового кодексу України зобов`язаний забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень вживати заходів захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів, охорони від пожеж, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Відповідно до ст. 241 Кодексу України про адмінстративні правопорушення (далі КУпАП), інспектор з охорони природно-заповідного фонду, від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 49, 63- 70, 73, 75, 77, 188-5 КУпАП.
Таким чином, в силу займаної посади та покладених службових обов`язків ОСОБА_6 відповідно до ч.3 ст.18 КК України є особою, яка на державному підприємстві постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а також є працівником правоохоронного органу.
В той же час, 11 лютого 2026 року, о 12:00 год. ОСОБА_6 , який у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків, перебував у кварталі 44 виділі 8 Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори», що знаходиться за межами села Личківці Чортківського району Тернопільської області, виявив ОСОБА_4 , який мав намір незаконно зрізати дерева без відповідних дозвільних документів.
У ході спілкування із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 повідомив останньому, що він є інспектором з охорони природно-заповідного фонду Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори» та про вказаний факт повинен повідомити органи Національної поліції України.
В цей час, у ОСОБА_4 який, усвідомлюючи незаконність своїх дій, а також розуміючи суспільно-небезпечні наслідки, які можуть настати у зв`язку із вчиненням кримінально-протиправного діяння, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання неправомірної вигоди інспектору з охорони природно заповідного фонду Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори» ОСОБА_6 , який є службовою особою, за невчинення ним дій з використанням становища, яке він займає, а саме за сприяння у здійсненні незаконної порубки лісу, неповідомлення правоохоронні органи про його викриття.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у кварталі 44 вид1ш 8 Городницького природоохоронного науково-дослідного відділення природного заповідника «Медобори», що знаходиться за межами села Личківці Чортківського району Тернопільської області, діючи з прямим умислом, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, в ході розмови з ОСОБА_6 висловив пропозицію надати останньому неправомірну вигоду у розмірі 15000 гривень за невчинення ним дій з використанням службового становища, яке він займає, а саме за сприяння у здійсненні незаконної порубки лісу та неповідомлення про це правоохоронні органи.
Однак, ОСОБА_6 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, в зв`язку із постійним виконанням функцій представника влади з правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, використовуючи свої службові повноваження, від пропозиції отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 відмовився, при цьому повідомив останнього, що такі дії є неправомірними і вони тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
В подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 були припинені інспектором з охорони природно-заповідного фонду Городницького природоохоронного науководослідного відділення природного заповідника «Медобори» ОСОБА_6 , який негайно, в межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення злочину - повідомив про даний факт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч.3 ст.246 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому, вважав недоцільним досліджувати докази в кримінальному провадженні. 
Суду надав показання, що ним скоєні ці кримінальні правопорушення за викладених в обвинувальних актах обставин.
Так, він дійсно в січні 2026 року з метою заготовити деревину для опалення будинку приходив на територію природнього заповідника біля села Городниця. Так, 2, 5, 12 січня 2026 року за допомогою ручної пилки він зрізав три дерева породи «Граб». 12 січня 2016, коли він перебував в заповіднику його виявили працівники Городницького ПНДВ природного заповідника «Медобори».
11 лютого 2026 року він знову зайшов на територію природнього заповідника «Медобори» з метою заготовити деревину, про те його виявив працівник заповідника та повідомив, що буде викликати поліцію. Щоб уникнути можливої кримінальної відповідальності, в ході розмови з ОСОБА_6 він усно запропонував надати останньому 15000 гривень за сприяння у здійсненні незаконної порубки лісу та неповідомлення про це правоохоронні органи. Проте працівник заповідника викликав поліцію. 
На даний час він дуже шкодує про вчинене. Шкода, заподіяна ним природному заповіднику відшкодована. Просить його суворо не карати та призначити покарання в виді штрафу.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи.
Сторони кримінального провадження не оспорювали обставин винуватості ОСОБА_4 за ч.1 ст. 369, ч.3 ст. 246 КК України, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, а також в незаконній порубці дерев, у заповідниках або·на територіях чи об`єктах природно заповідного фонду, «поза розумним сумнівом», і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 369, ч.3 ст 246 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, думка потерпілих, які просили не призначати суворого покарання обвинуваченому.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.
Відсутність судимостей та позитивні відомості відносно особи обвинуваченого, а також наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання суд відносить на користь призначення обвинуваченому ОСОБА_4 менш обтяжливого виду покарання у виді штрафу з врахуванням приписів ст.53 КК України в мінімальному розмірі, встановленому санкціями ч.1 ст. 369, ч.3 ст.246 КК України, що буде домірним скоєному, і відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого. 
Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити відповідно до приписів ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На переконання суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Відповідне покарання сприятиме становленню справедливості, рівності перед законом.
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Відповідно до приписів ст.174 КПК України слід скасувати арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду від 20.01.2026 (справа №596/40/26).
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
За змістом ч. 1 ст. 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 використовував ручну пилу із пластиковою рукояткою (речові докази в кримінальному провадженні), як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі. З врахуванням наведеного, ручну пилу із пластиковою рукояткою, яка належить на праві власності обвинуваченому відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.
Керуючись ст.ст. 96-1,100, 174, 370-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч.3 ст.246 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
-за ч.3 ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 , покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Скасувати арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду від 20.01.2026 (справа №596/40/26).
Речові докази: 
-Оптичний диск для лазерних систем зчитування сірого кольору марки «Verbatim» DVD-R 4.7GB 16х 120 min із номером біля отвору МAP630DD02014586 5 із відеозаписом від 11.02.2026, упакований в паперовий конверт «Національна поліція України», опечатаний печаткою «Для пакетів № 104» відділення поліції № 3 (смт. Гусятин) Чортківське районне управління поліції ГУНП в Тернопільській області, знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження – залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження №12026211140000013.
-Пилу дискову ручну із пластиковою рукояткою, без маркувань та позначень, упаковано в сейф пакет НПУ №PSP4207772, яку передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів відділення поліції №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області – конфіскувати у власність держави на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
-Свіжозрізаний стовбур сироростучого (живого) дерева породи «Граб», діаметром 13 см., довжиною 9,9 м., із ознаками спилювання, який передано на відповідальне зберігання інспектору з охорони ПЗФ Городницького ПНДВ природного заповідника «Медобори» ОСОБА_6  – передати ПЗ «Медобори».
Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це органу пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у вказаний строк, суд за поданням органу пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Гусятинський районний суд впродовж 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня – надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_7