ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 300/1941/25 пров. № А/857/33631/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/1941/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 10.03.2023 за №6/975 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 - її чоловіка, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в сумі 1 860 750 гривень; зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 - її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15 000 000 гривень та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням проведених виплат. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено всіх обставин, що мають значення для справи.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що після введення воєнного стану в Україні, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це визначено Постановою №975 від 25.12.2013. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до витягу з протоколу 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 24.11.2022 за №1886 захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 , 1970 року народження, "Хронічна ішемічна хвороба серця. Коронарокардіосклероз. Серцева недостатність", спричинило 18.06.2022 його смерть. Така обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серп НОМЕР_1 , яке видане 28.06.2022 Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірняському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), лікарським свідоцтвом про смерть від 20.06.2022 за № НОМЕР_2 , яке видане Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи. Зазначає, що згідно вказаного свідоцтва та інших військово-облікових та медичних документів, захворювання та причина смерті ОСОБА_2 є пов`язані із захистом Батьківщини. Вважає, що позивач, як дружина старшого сержанта ОСОБА_2 , має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі її чоловіка - військовослужбовця під час дії воєнного стану відповідно до пункту 2 Постанови №168 у розмірі 15 000 000 гривень у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця пов`язана із захистом Батьківщини.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подала.
Позивачем подано додаткові пояснення, у яких, зокрема, зазначено, що оскільки захворювання та причина смерті її чоловіка - ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини, то вона, як член сім`ї померлого військовослужбовця має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень відповідно до Постанови №168.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 (далі– ОСОБА_2 ) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 та приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення) заходів з національної безпеки і оборони, відсічі з стримування збройної агресії з 14.03.2022 по 27.03.2022, з 28.03.2022 по 29.03.2022, з 30.03.2022 по 04.04.2022, з 05.04.2022 по 12.04.2022, що підтверджується довідкою від 26.05.2023 за №3617 (а.с.23).
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.11.2022 за №6320 засвідчується, що ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах з 07.06.1988 по 15.05.1990, призваний на військову службу по мобілізації з 18.06.2014 по 04.06.2015, з 26.02.2022 по 19.06.2022 та приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі з стримування збройної агресії) з 20.08.2014 по 21.10.2014, з 30.10.2014 по 24.12.2014, з 14.03.2022 по 27.03.2022, з 28.03.2022 по 29.03.2022, з 30.03.2022 по 04.04.2022, з 05.04.2022 по 12.04.2022, з 31.05.2022 по 04.06.2022 (а.с.33).
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.06.2018 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №08 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 05.06.2018) (а.с.29).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.06.2022 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 52 роки, про що 28.06.2022 складено відповідний актовий запис №96 (а.с.30).
За висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №021-1942-2022 від 20.06.2022 смерть ОСОБА_2 настала від захворювання – хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-судинної недостатності (а.с.25-27).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 20.06.2022 за №29 старшого сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта управління розвідувальною ротою, який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті хронічної ішемічної хвороби серця, у зв`язку зі смертю виключено з 19.06.2022 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.63-64).
Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 24.11.2022 за №1886 засвідчується, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 "Хронічна ішемічна хвороба серця. Коронарокардіосклероз. Серцева недостатність", яке стало ІНФОРМАЦІЯ_6 причиною смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.06.2022 Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), лікарським свідоцтвом про смерть від 20.06.2022 за № НОМЕР_2 , виданим Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, військово-обліковими та медичними документами, - Захворювання та причина смерті - Так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.32).
ОСОБА_1 09.12.2022 звернулась на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка, старшого сержанта ОСОБА_2 (а.с.141).
Згідно нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 від 30.11.2022 (а.с.144) та ОСОБА_4 від 30.11.2022 (зворотній бік а.с.147), останні відмовились від належної частки одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, наданої у зв`язку із смертю під час проходження військової служби ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь його дружини - ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 скеровано Міністерству оборони України лист від 12.12.2022 за №9/1/2497, за змістом якого відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який врегульовує питання, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за №975, подано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захворювання, і причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі поданих документів командування вважало, що члени сім`ї, а саме, дружина ОСОБА_1 , має право на одержання зазначеної допомоги (а.с.132).
Відповідно до пункту 1 Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 за №6/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 28.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в розмірі 1 860 750 гривень (а.с.131).
На заяву ОСОБА_1 від 07.01.2025 щодо виплати одноразової грошової допомоги за померлого військовослужбовця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 листом від 28.01.2025 за №11/1/1140 інформував позивача про те, що згідно протоколу №6/975 від 10.03.2023 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку №975 від 25.12.2023, як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_2 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в розмірі 1 860 750 гривень (а.с.67).
Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню пункт рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 за №6/975 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , - її чоловіка, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 1 860 750 гривень, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду, з метою захисту свого порушеного права на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 15 000 000 гривень.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст.3 Закону №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;
4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців урегульоване нормами статей 16 - 16-4 Закону №2011-XII.
Відповідно до вимог ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, указами Президента України (ч.3 ст.16 Закону №2011-XII).
Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 частини 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч.2 ст.16-1 Закону №2011-XII).
Згідно з пп. “а” п. 1 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Згідно ч.2, 3 ст.16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Частиною 6 ст.16-3 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно ч. 7-9 ст.16-3 Закону №2011-XII якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25.12.2013 №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), який врегульовує питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з п. 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі 
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Аналогічно, як і в Законі №2011-ХІІ, абзацом 2 пункту 5 Порядку №975 встановлено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, розмір допомоги встановлений на рівні 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Крім того, Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги” від 29.07.2022 № 2489-IX (далі - Закон № 2489-IX) ст.16-2 Закону №2011-XII доповнено ч. 3 такого змісту: “Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України”.
У п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до пункту 21 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови №168 (у редакції від 02.04.2022 року) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до абз.6 п.2 Постанови №168 виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що виплата збільшеного до 15 000 000 грн. розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 Постанови №168 передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). На відміну від Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, Постанова №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. 
Як слушно зауважено судом першої інстанції, питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від певних чинників (умов), а саме:
у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац 1 пункту “а” частини 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ);
у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (абзац 2 пункту “а” частини 1 стаття 16-2 Закону №2011-ХІІ);
у розмірі 15 000 000 гривень на період дії воєнного стану - для сімей загиблих осіб (абз. 1 п. 2 Постанови №168), а також для сімей осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абз. 6 п. 2 Постанови №168).
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23, від 21.08.2024 у справі № 160/20229/22, від 18.11.2024 у справі №240/1743/24, від 17.03.2025 у справі №280/2749/24.
Отже, чинним законодавством передбачено виплату одноразової грошової допомоги у трьох різних розмірах, для кожного із яких є свої законодавчо визначені умови для виплати.
Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведено визначення терміну «загибель (смерть)».
Згідно ч.3 ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” наслідком як загибелі, так і смерті особи, є її виключення із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Будь-яка загибель передбачає припинення життя внаслідок впливу зовнішніх чинників стрімкої дії (вибух, постріл, удар, дія хімічних речовин), які не сумісні із життям та не залишають людині шансу вижити.
Смерть, на відміну від загибелі, характеризується припиненням життя через захворювання, які викликають “збої” в функціонуванні (роботі) внутрішніх органів людини, що забезпечують її життєдіяльність.
Якщо ці “збої” були викликані пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, то розмір допомоги визначено на рівні 15 000 000 грн.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, проте спірним у цій справі є питання розміру грошової допомоги, який регламентується різними постановами Кабінету Міністрів України.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №021-1942-2022 від 20.06.2022 смерть ОСОБА_2 настала від захворювання – хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-судинної недостатності (а.с.25-27).
Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 24.11.2022 за №1886 засвідчується, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 "Хронічна ішемічна хвороба серця. Коронарокардіосклероз. Серцева недостатність", яке стало 16.05.2022 причиною смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.06.2022 Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), лікарським свідоцтвом про смерть від 20.06.2022 за № НОМЕР_2 , виданим Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, військово-обліковими та медичними документами, - Захворювання та причина смерті - Так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.32).
Відповідно до пункту 1 Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.03.2023 за №6/975, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 28.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в розмірі 1 860 750 гривень (а.с.131).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи, не встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
Натомість, за висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №021-1942-2022 від 20.06.2022 смерть ОСОБА_2 настала від захворювання - хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-судинної недостатності.
Як вбачається з висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №021-1942-2022 від 20.06.2022: "…18.06.2022 за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 3, в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги д.н.з. НОМЕР_6 білого кольору Fian Dobio XL виявлено труп громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , без видимих ознак насильницької смерті… Будь-яких ушкоджень та інших особливостей при зовнішньому дослідженні трупа не знайдено…При судово-медичній експертизі трупу будь-яких ушкоджень не виявлено…".
Відповідно до висновку військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 24.11.2022 №1886 ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач, як дружина військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Колегія суддів не вбачає протиправності у діях відповідача, оскільки Міноборони повністю виконало зобов`язання перед позивачем, прийняло відповідне рішення про виплату позивачу допомоги у визначеному законодавством розмірі та відповідно до умов, витзначених законом.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які би були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 300/1941/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк