Справа № 276/2319/25
Провадження по справі №2/276/230/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
при секретарі судового засідання Процюк О.В.,
за участю представника відповідача - адвоката Шкробот К.С. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Хорошів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорошівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
І. СУТЬ СПРАВИ
До Хорошівського районного суду Житомирської області звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_3 , в якій він просить суд ухвалити рішення, яким зарахувати грошові кошти в загальній сумі 77650,00 гривень, перераховані ним із його карткового рахунку на картковий рахунок відповідачки у період з 01.11.2024 по 11.05.2025, в рахунок аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання виконавчого листа № 276/2624/24 від 06.02.2025 у рахунок майбутніх платежів. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.
Стислий виклад позиції позивача ґрунтується на тому, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013, який було розірвано в судовому порядку 05.03.2025. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей. Заочним рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 04.02.2025 було вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.11.2024. На виконання вказаного рішення Хорошівським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 77484460. Позивач стверджує, що він ще до винесення судового рішення та відкриття виконавчого провадження, починаючи з 01.11.2024, постійно перераховував кошти на утримання дітей на банківський рахунок відповідачки. Загальна сума таких переказів у період з 01.11.2024 по 11.05.2025 склала 77650,00 гривень. Позивач звернувся до державного виконавця із заявою про зарахування вказаних коштів у рахунок аліментів, однак отримав письмову відмову (лист від 03.11.2025), мотивовану тим, що в призначенні платежу зазначено загальне формулювання «переказ з карти», що не дозволяє державному виконавцю самостійно ідентифікувати ці платежі саме як аліменти. Крім того, відповідачка не надала виконавцю розписку про отримання цих коштів як аліментів. Позивач наполягає, що вказані кошти мали виключно цільовий характер - на утримання дітей, оскільки між ним та відповідачкою відсутні будь-які інші грошові зобов`язання. Також позивач наголошує, що згідно з розрахунком державного виконавця станом на 19.11.2025 заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня. У зв`язку з цим позивач вважає, що сплачені ним 77650,00 гривень є виконанням його аліментного обов`язку, і просить суд зарахувати цю суму в рахунок майбутніх платежів, посилаючись на статті 180, 181, 187, 189 Сімейного кодексу України та практику Верховного Суду.
Стислий виклад заперечень відповідачки викладено у відзиві на позовну заяву, поданому її представником адвокатом Шкробот Катериною Сергіївною. Відповідачка не визнає позовні вимоги в повному обсязі та вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Заперечення відповідачки структурується за кількома ключовими напрямками. По-перше, відповідачка вказує на відсутність предмета спору та порушеного права, оскільки сам позивач визнає і підтверджує розрахунком державного виконавця, що заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня. Відповідачка стверджує, що формування штучної «переплати» з метою зарахування її в рахунок майбутніх платежів суперечить правовій природі аліментів. Аліменти є періодичними платежами, спрямованими на забезпечення поточних щомісячних потреб дітей. Створення «облікової переплати» фактично надасть позивачу можливість уникати виконання батьківського обов`язку в наступні місяці, що порушить інтереси дітей. Крім того, згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України, аліменти не підлягають поверненню як безпідставно набуте майно. По-друге, відповідачка підтримує позицію державного виконавця щодо неможливості ідентифікувати здійснені платежі як аліменти. Усі надані квитанції містять призначення «переказ з карти», що унеможливлює встановлення їхнього цільового призначення саме як виконання судового рішення у справі про стягнення аліментів. По-третє, відповідачка звертає увагу на те, що частина коштів була перерахована позивачем до 28.11.2024, тобто до дати, з якої за рішенням суду почалося стягнення аліментів. Відповідно, такі платежі є добровільним утриманням і не можуть зараховуватися як виконання зобов`язання, яке на той момент ще не виникло. По-четверте, відповідачка зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Оскільки суть його незгоди полягає у відмові державного виконавця врахувати певні квитанції при обчисленні заборгованості, такий спір повинен вирішуватися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (шляхом подання скарги на дії державного виконавця), а не шляхом пред`явлення окремого позову до стягувача.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 07.01.2026 було відкрито провадження у справі. Враховуючи категорію та складність справи, суд постановив розглядати її в порядку загального позовного провадження. Тією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав Акціонерне товариство «Акцент-Банк» надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію про наявність відкритих рахунків на ім`я відповідачки та виписку про рух коштів за цими рахунками за період з 01.11.2024 по 11.05.2025.
16.01.2026 до суду надійшла відповідь від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (лист від 14.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-20260113/0061) з долученими виписками про рух коштів.
19.01.2026 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника відповідача адвоката Шкробот К.С. про її участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
22.01.2026 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Шкробот К.С. було подано відзив на позовну заяву з доказами його направлення іншим учасникам справи. Відповіді на відзив позивачем подано не було.
04.02.2026 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Шкробот К.С.
Ухвалою суду від 25.02.2026, яка була постановлена у відкритому підготовчому судовому засіданні, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.03.2026.
У судове засідання 30.03.2026 позивач не з`явився. У тексті своєї позовної заяви позивач виклав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. 
Третя особа – Хорошівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – свого представника у судове засідання не направила. Про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Жодних письмових пояснень щодо позову чи відзиву від третьої особи до суду не надходило. 
У судовому засіданні 30.03.2026 з`явилася лише представник відповідача адвокат Шкробот Катерина Сергіївна, яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції. Сама відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Шкробот Катерина Сергіївна, позовні вимоги не визнала у повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення, надавши суду наступні пояснення.
1.Щодо суті позовних вимог
Представник відповідача зазначила, що здійснені позивачем грошові перекази неможливо ідентифікувати як сплату аліментів, оскільки у платіжних дорученнях та виписках банку відсутнє відповідне призначення платежу. На обґрунтування своєї позиції послалася на постанову Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.08.2025 року у справі № 390/2379/24, згідно з висновками якої переказ коштів без чіткого призначення не дає змоги ідентифікувати їх як такі, що спрямовані саме на сплату аліментів, і лише платіжні документи з відповідним призначенням можуть підтверджувати аліментний характер сплати. Саме з цих підстав позивачу було раніше відмовлено органом ДВС у зарахуванні вказаних сум.
Крім того, представник звернула увагу на розбіжність у періодах: позивач просить зарахувати платежі починаючи з 01.11.2024 року, тоді як виконавчий лист про стягнення аліментів був виданий 28.11.2024 року, тобто частина спірних платежів передує даті виникнення зобов`язання за виконавчим документом.
Адвокат також наголосила на відсутності у позивача заборгованості зі сплати аліментів згідно з наявними в матеріалах справи документами. На її переконання, намагання позивача зарахувати кошти в рахунок майбутніх платежів суперечить самій суті аліментних зобов`язань, оскільки аліменти є щомісячним платежем, призначеним для забезпечення саме поточних потреб дітей. Зарахування заявленої значної суми наперед призведе до тривалого формування переплати, внаслідок чого діти довгий час не отримуватимуть поточного утримання від батька, що прямо порушує їхні права. Такі дії позивача представник розцінює як зловживання процесуальними правами та ухилення від обов`язку щодо належного утримання дітей.
2.Щодо обраного способу захисту
Представник відповідача вказала, що заявлені вимоги фактично зводяться до незгоди з діями державного виконавця (відмовою органу ДВС зарахувати кошти). Відповідно, такі питання мають вирішуватися не шляхом подання окремого позову до матері дітей, а в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (шляхом подання скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця) у рамках тієї справи, де було стягнуто аліменти.
3. Щодо судових витрат на правничу допомогу
Вимогу позивача про стягнення 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача просила відхилити. Свою позицію мотивувала тим, що позивачем не надано детального переліку наданих послуг. Крім того, фактичного представництва інтересів позивача адвокатом не здійснювалося, оскільки позовна заява була підписана та подана особисто позивачем, що унеможливлює встановлення реального обсягу наданої правничої допомоги.
З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів дітей, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У судовому засіданні 30.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, враховуючи складність справи, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 02.04.2026.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
Судом на підставі безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлені наступні фактичні обставини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_6 є батьками двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом встановлено, що відповідачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується відповіддю Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 05.01.2026.
Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.02.2025 у цивільній справі № 276/2624/24 позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено повністю. Вказаним судовим рішенням встановлено: стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 28.11.2024. Вказане рішення набрало законної сили.
На виконання зазначеного судового рішення Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області 06.02.2025 було видано виконавчий лист № 276/2624/24. Постановою старшого державного виконавця Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Горшкальової Юлії Миколаївни від 12.03.2025 було відкрито виконавче провадження № 77484460 з примусового виконання вказаного виконавчого документа.
Судом досліджено долучені позивачем копії банківських квитанцій Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», згідно з якими позивач ОСОБА_1 здійснив переказ коштів зі свого рахунку на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» (JSC ACCENT-BANK). Зокрема, судом встановлено факт здійснення наступних транзакцій: 01.11.2024 на суму 2000,00 грн; 03.11.2024 на суму 500,00 грн; 05.11.2024 на суму 700,00 грн; 09.11.2024 на суму 500,00 грн; 15.11.2024 на суму 5000,00 грн; 15.11.2024 на суму 2000,00 грн; 15.11.2024 на суму 1000,00 грн; 03.12.2024 на суму 150,00 грн; 04.12.2024 на суму 7000,00 грн; 06.12.2024 на суму 800,00 грн; 11.12.2024 на суму 1500,00 грн; 20.12.2024 на суму 2000,00 грн; 26.12.2024 на суму 1000,00 грн; 27.12.2024 на суму 500,00 грн; 16.01.2025 на суму 5000,00 грн; 03.02.2025 на суму 2000,00 грн; 07.02.2025 на суму 5000,00 грн; 25.02.2025 на суму 5000,00 грн; 06.03.2025 на суму 5000,00 грн; 21.03.2025 на суму 5000,00 грн; 05.04.2025 на суму 7000,00 грн; 13.04.2025 на суму 5000,00 грн; 18.04.2025 на суму 4000,00 грн; 06.05.2025 на суму 5000,00 грн; 11.05.2025 на суму 5000,00 грн. 
Загальна сума переказів за вказаними квитанціями склала 77650,00 грн.
Суд звертає увагу на те, що у кожній із вищевказаних 25 квитанцій у графі «Призначення платежу» вказано виключно текст: «Переказ з картки 5457081706 на картку 43233431» (або схожий текст з частково прихованими номерами карток). Жодна з досліджених судом квитанцій не містить вказівки на те, що перераховані кошти є аліментами на утримання дітей або сплачуються на виконання конкретного судового рішення чи виконавчого провадження.
Факт надходження коштів на рахунок відповідачки також підтверджується листом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 14.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-20260113/0061 та доданими до нього виписками про рух коштів по рахунках відповідачки за період з 01.11.2024 по 11.05.2025.
Судом встановлено, що позивач звертався до Хорошівського відділу державної виконавчої служби із заявою про зарахування вказаних коштів у рахунок сплати аліментів. Листом начальника Хорошівського відділу державної виконавчої служби Шостака Р. від 03.11.2025 позивачу було повідомлено про відмову у такому зарахуванні. Відмова мотивована тим, що в призначенні платежу за наданими квитанціями вказано «переказ з карти», що не підтверджує сплату саме аліментів. Також у листі зазначено, що від стягувача ОСОБА_6 розписка щодо підтвердження сплати аліментів до відділу виконавчої служби не надходила.
Згідно з дослідженим судом Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 77484460, який складено державним виконавцем Горшкальовою Ю.М. станом на 19.11.2025, заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів повністю відсутня (становить 0,00 грн). Зі змісту цього розрахунку вбачається, що державний виконавець щомісяця здійснював нарахування аліментів у розмірі 33.33% від доходу боржника, а також фіксував суми, стягнуті виконавцем або сплачені боржником. Так, наприклад, у жовтні 2025 року розмір доходу боржника склав 60718,80 грн, сума аліментів до стягнення – 20237,58 грн, при цьому сплачено/стягнуто було 30359,40 грн. У вересні 2025 року розмір доходу склав 39360,78 грн, сума аліментів – 13118,95 грн, сплачено/стягнуто – 47510,51 грн. За підсумками всіх місяців розрахункового періоду (з грудня 2024 по жовтень 2025 року) сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження визначено на рівні 0,00 гривень, при цьому в окремі місяці зафіксовано поточну переплату.
Таким чином, зміст спірних правовідносин полягає у наявності між сторонами неврегульованого спору щодо правової природи та цільового призначення перерахованих позивачем грошових коштів (за відсутності вказівки призначення платежу), можливості їх примусового зарахування судом як виконання аліментного обов`язку, а також правомірності вимоги про зарахування цих коштів у рахунок майбутніх платежів в умовах доведеної повної відсутності поточної заборгованості зі сплати аліментів. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами сімейного, цивільного законодавства та законодавства про виконавче провадження.
IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Вирішуючи переданий на розгляд спір, суд застосовує наступні норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною другою статті 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, яка є частиною національного законодавства України, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою статті 150 СК України передбачено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Суд звертає увагу на положення статті 179 СК України, якою імперативно визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуте майно, якщо це заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Порядок виконання судових рішень про стягнення аліментів врегульовано спеціальним законом. Згідно з частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Відповідно до частини восьмої статті 71 цього ж Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Аналогічна гарантія судового контролю за виконанням судових рішень закріплена у статті 447 ЦПК України.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
Оцінюючи аргументи сторін та досліджені докази, суд виходить із таких мотивів.
1. Щодо доказів, відхилених судом, та мотивів їх відхилення
Суд дослідив надані позивачем копії банківських квитанцій Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та виписки про рух коштів, надані Акціонерним товариством «Акцент-Банк». Суд приймає ці докази виключно як підтвердження факту перерахування грошових коштів позивачем на рахунок відповідачки. Однак суд відхиляє ці документи як належні та достатні докази сплати саме аліментних зобов`язань за рішенням суду. Мотивом такого відхилення є те, що жоден із вказаних платіжних документів не містить у графі «Призначення платежу» вказівки на сплату аліментів, посилання на реквізити виконавчого провадження чи рішення суду, прізвища дітей або будь-яких інших даних, що дозволили б беззаперечно ідентифікувати правову природу цих транзакцій. Текст «Переказ з картки» відображає лише технічну характеристику банківської операції, але не її юридичну мету.
2. Оцінка аргументів учасників справи
Щодо ідентифікації платежів
Аргумент позивача про те, що за відсутності інших боргів усі перекази є аліментами, суд вважає необґрунтованим. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги». Отже, дії державного виконавця є правомірними, а кошти з нейтральним призначенням є добровільною участю батька в утриманні дітей.
Щодо зарахування коштів у рахунок майбутніх платежів
Позивач просить створити переплату за відсутності поточної заборгованості. Це прямо суперечить суті аліментів як періодичних платежів, спрямованих на щоденне задоволення поточних потреб дитини. Звільнення батька від виплат на тривалий час порушить права дітей. Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 у справі № 337/642/22 роз`яснив, що вимоги про повернення переплачених коштів через механізм їх зарахування в рахунок аліментних зобов`язань не змінюють суті вимоги про повернення коштів, які, згідно зі ст. 1215 ЦК України, поверненню не підлягають. Верховний Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме позовні вимоги про зарахування переплати в рахунок аліментних зобов`язань, є неналежним та не підлягає захисту.
Щодо періоду платежів
Аргумент відповідачки є слушним. Платежі, здійснені до 28.11.2024 (дати, з якої суд стягнув аліменти), не можуть зараховуватися як виконання ще не існуючого на той момент зобов`язання.
Щодо способу захисту
Позивач фактично оскаржує розрахунок виконавця, що має здійснюватися в порядку контролю за виконанням судових рішень. Хоча Верховний Суд (постанова від 16.02.2022 у справі № 308/263/20) допускає можливість обрання форми захисту (скарга чи позов), вимога позивача про формування переплати при нульовому боргу не ґрунтується на законі.
На підставі аналізу матеріалів справи суд приходить до висновку, що права, свободи чи законні інтереси позивача ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду, не були порушені, не визнані або оспорені ані відповідачкою ОСОБА_6 , ані третьою особою – Хорошівським відділом державної виконавчої служби. Відмова державного виконавця зарахувати платежі була законною і ґрунтувалася на відсутності призначення платежу. 
Підсумовуючи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не ґрунтуються на законі, спростовуються матеріалами, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) покладаються на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 244, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 141, 150, 179, 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, статтею 1215 Цивільного кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорошівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зарахування сплачених коштів в рахунок аліментів - відмовити повністю.
Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_10 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Хорошівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ: 34152603, місцезнаходження: Житомирська область, Житомирський район, селище Хорошів, вулиця Героїв України, будинок 1.

Суддя А.С. Семенюк