РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року 
м. Рівне

Справа № 572/1758/24
Провадження № 22-ц/4815/489/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В., 

учасники справи: 
заявник –  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – орган опіки та піклування Сарненської міської ради 
Сарненського району Рівненської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Ведяніної Т.О., присяжних: Ковальової Н.М., Кушніра В.М.) у справі за заявою  ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Ковташа В.Д., звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.
Заяву обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є рідною сестрою заявника. Остання є інвалідом з дитинства, їй встановлено другу групу інвалідності, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду. Так, внаслідок наявного у ОСОБА_2 захворювання, остання є непрацездатною, не усвідомлює значення своїх дій. 
Просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною – внаслідок психічного захворювання, призначивши ОСОБА_1 опікуном останньої.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки висновок експерта не надав категоричного заключення щодо неможливості ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій – відсутні правові підстави для визнання останньої недієздатною. 
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі вказує, що  ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, їй встановлено другу групу інвалідності, у зв`язку з чим вона потребує стороннього догляду. Внаслідок наявного у ОСОБА_1 захворювання, остання є непрацездатною, не усвідомлює своїх дій, не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійної сторонньої допомоги та контролю для виконання будь-яких побутових завдань. 
Нагляд за ОСОБА_1 здійснює саме він, оскільки батьки є пенсіонерами та мають захворювання внаслідок яких не можуть здійснювати обов`язки опікуна.
Крім цього, його сестра ОСОБА_1 потребує оперативного втручання, яке може бути здійснено за кордоном, у зв`язку з чим саме він повинен здійснювати її супровід за кордон та на всіх інших стадіях проведення її лікування та як всі фінансові витрати буде здійснювати саме він.
Висновок проведеної відносно ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи №336/24 від 17 грудня 2024 року доводить, що остання страждає на стійке психічне захворювання – легку розумову відсталість (Р70 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду); наявне у останньої психічне захворювання істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Тому орган опіки та піклування Сарненської міської ради у поданні №2860-02/17 від 16 грудня 2024 року пропонує призначити його опікуном ОСОБА_1 .
Просить суд скасувати рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року та задовольнити його заяву.
Учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає із-за його безпідставності.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_1 від 26 червня 1979 року) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 1981 року), із яких вбачається, що їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
З копії довідки серії МСЕ №212190 від 22 березня 1995 року, вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи інвалідності (інвалід дитинства), в зв`язку із чим отримує пенсію, що підтверджено копією посвідчення № НОМЕР_3 від 25 червня 1995 року. 
Орган опіки та піклування Сарненської міської ради у поданні № 2860-02/17 від 16 грудня 2024 року визнав за доцільне призначити опікуном над ОСОБА_2 її брата – ОСОБА_1 (а.с. 56-58).
У висновку судово-психіатричної експертизи № 336/24 від 17 грудня 2024 року, проведеної на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 страждає на стійке психічне захворювання – легку розумову відсталість (F70 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду); наявне у останньої психічне захворювання істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 61).
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_5 , підтвердив наявність у ОСОБА_2 певного розладу психіки, однак, вказав, що таке захворювання обмежує її здатність усвідомлювати значення своїх дій, але не позбавляє цілком від такої можливості. 
Отже, проведеною відносно ОСОБА_1 судово-психіатричною експертизою не встановлено повної неспроможності ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій, однак встановлено наявність у останньої психічного захворювання, яке істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.
Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ст. 60 ЦК України).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 463/2503/18, висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Вирішуючи питання щодо визнання особи недієздатною, суд першої інстанції встановив фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням наданих заявником доказів у сукупності, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні ОСОБА_1 недієздатною особою, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а висновком судово-психіатричної експертизи № 336/24 від 17 грудня 2024 року не встановлена абсолютна неспроможність ОСОБА_1 розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи та застосовано правові норми, які підлягали до застосування, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя   Шимків С.С.

Судді:   Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.