П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30496/25	
перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 16.01.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН :
Акціонерне товариство «Херсонобленерго» (надалі – позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» у 2025 році протиправною;
- зобов`язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» економічно обґрунтований тариф, у відповідності до затвердженої Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2221 структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП від 5 жовтня 2018 року № 1175, Позивач із заявою № 01-01480 від 30.09.2024 року та доданими до неї документами звернувся до НКРЕКП, щодо встановлення тарифу на розподіл електричної енергії на 2025 рік та не враховуючи документи надані ОСР для встановлення економічно обґрунтованого тарифу на 2025 рік та зауваження Позивача до проекту Постанов про встановлення тарифів, Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року №2221 для АТ «Херсонобленерго» на період з 01 січня 2025 року встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні: для першого класу напруги - 574,78 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість); для другого класу напруги - 1787,40 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість). Пунктом 2 цієї ж Постанови Товариству установлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік згідно з додатком.
У позові звернуто увагу на те, що Постанову № 2221 прийнято в порушення вимог п. 3.8 Порядку № 1175, яким регламентовано, що НКРЕКП приймає рішення щодо перегляду або уточнення тарифів не пізніше ніж за 20 днів до прогнозного року, з якого передбачається встановлення тарифів, а саме прийнято тариф за 12 днів до прогнозованого року.
Позивач стверджує, що тарифи встановленні у п. 1 Постанові № 2221 не відповідають структурі тарифу, що є додатком до цієї Постанови та затверджена п. 2 Постанови № 2221.
Отже, як вказує позивач, для «Херсонобленерго» було встановлено збитковий тариф, ще не покриває необхідні витрати для проведення господарської діяльності. Тобто, принцип єдиного підходу Регулятором був порушений та в результаті таких дій, річний необхідний дохід за 2025 для Херсонобленерго був недоотриманий на 15-17%, в той час як для інших компаній забезпечений повністю.
АТ «Херсонобленерго» зверталось до НКРЕКП листами від 03.04.2025 року № 01-003748, від 09.06.2025 року № 01-005907 з питанням розглянути та ухвалити рішення щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів для АТ «Херсонобленерго», на які не здійснено жодних дій, а саме щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів. За результатом цих заяв рішень не прийнято.
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) поданий відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги, з тих підстав, що позивач заявляє про бездіяльність НКРЕКП, яка нібито полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для АТ «Херсонобленерго», в той же час, не заперечує обставину прийняття НКРЕКП Постанови № 2221, якою встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, натомість стверджує, що НКРЕКП встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії на такому рівні, який не покриває витрати підприємства на надання вказаних послуг, отже Позивач фактично висловлює свою незгоду із встановленими НКРЕКП тарифами на послуги з розподілу електричної енергії, вважаючи їх економічно необґрунтованими. Разом з цим, Позивач не оскаржує Постанову № 2221, зокрема з питання її економічної необґрунтованості. З урахуванням зазначеного вище, твердження Позивача про бездіяльність НКРЕКП, яка нібито полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для АТ «Херсонобленерго», відповідач вважає безпідставними, оскільки Позивач не оскаржує Постанову № 2221, якою Регулятором було встановлено Позивачу тарифи, які на думку останнього є економічно необґрунтованими.
У відзиві зазначено, що при прийняті рішень щодо схвалення проекту постанови враховані підходи щодо визначення рівнів витрат статей структур тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01.01.2025 з урахуванням вимог нормативно – правових актів НКРЕ та НКРЕКП щодо тарифоутворення Постановою НКРЕ від 11.07.2013 № 899 «Про затвердження Порядку визначення регуляторної бази активів суб`єктів природних монополій у сфері електроенергетики», Постановою НКРЕ від 23.07.2013 № 1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання», постанова НКРЕ від 26.07.2013 № 1029 «Про застосування стимулюючого регулювання при провадженні господарської діяльності з розподілу електричної енергії» та Порядок № 1175. Розрахунок Тарифів здійснено на підставі розрахованої середньорічної структури тарифів на 2025 рік (з запропонованою етапністю з 01 січня та з 01 квітня 2025 року) для ОСР групи 2 схваленим рішенням було передбачено встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01 січня на рівні першого етапу. Так, при розрахунку Тарифів на послуги було застосовано загальні підходи до визначення складових структур тарифів для Ліцензіатів. Застосовані підходи було наведено в обґрунтувальних матеріалах, оприлюднених на офіційному веб-сайті НКРЕКП.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року адміністративний позов Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» у 2025 році.
Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» економічно обґрунтований тариф, у відповідності до затвердженої Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2221 структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік.
Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що АТ «Херсонобленерго» звернулось до суду з позовною заявою з пропуском строку встановленого ст. 122 КАС України, у зв`язку з чим, позовну заяву слід залишити позову без розгляду.
Апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу та його повного фіксування технічними засобами, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі , визначених пунктом третім частини 2 статті 2 КАС України та неналежного виконання судом обов`язку щодо забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи, у зв`язку з переходом до розгляду справи в порядку письмового провадження. Оскільки, очікувавши запрошення від Одеського окружного адміністративного суду для участі в судовому засіданні, з відкритих джерел інформації, зокрема сайту офіційної карти повітряних тривог, представнику НКРЕКП стало відомо, що о 10:52 год в Одеській області було оголошено повітряну тривогу, водночас, дочекавшись її завершення, підключення представника НКРЕКП судом так і не відбулось. Натомість, замість відкладення судового засідання для розгляду справи на іншу дату, Одеський окружний адміністративний суд прийняв рішення про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження, нібито за заявою Позивача від 09.12.2025 та без урахування думки НКРЕКП та 30.12.2025 прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про задоволення позову, яке є предметом оскарження в межах даної апеляційної скарги.
Апелянт вказує, що перегляд тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та оцінка економічної обґрунтованості тарифів, які зафіксовані в прийнятих відповідачем Постановах може бути надана судом лише в межах розгляду позову про оскарження Постанови, оскільки тарифи встановлюються відповідними постановами, а відтак належним способом захисту порушених прав внаслідок дії таких тарифів є оскарження постанов із можливістю відшкодування заподіяних збитків, що, однак, не є предметом даного позову, що не було досліджено судом першої інстанції.
АТ «Херсонобленерго» 03.03.2026 року поданий відзив на апеляційну скаргу, у якому просив поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу; залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначав, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотримання норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 відкрито апеляційне провадження і витребувано адміністративну справу 420/30496/25 за заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
25.02.2025 року адміністративна справа 420/30496/25 надійшла до апеляційного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09/03/2026 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 год 00 хв 19 березня 2026.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 вирішено забезпечити участь представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Суржок Анастасії Олегівни, у судовому засіданні, призначеному на 19 березня 2026 року о 12:00 год. в режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за посиланням https://vkz.court.gov.ua.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 вирішено забезпечити участь представника АТ «Херсонобленерго» на оголошенні судового рішення 26 березня 2026 року о 12:00 год. в режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за посиланням https://vkz.court.gov.ua.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Заслухавши доводи апелянта та позицію представника позивача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -
УСТАНОВИВ:
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що Акціонерне товариство «Херсонобленерго» зареєстровано як юридична особа 22.01.1999 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код ЄДРПОУ 05396638. Основний вид економічної діяльності 35.13 Розподілення електроенергії (основний).
30 вересня 2024 року АТ «Херсонобленерго» звернулося із заявою № 01-01480 до голови НКРЕКП про встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, згідно змісту якої просило розглянути заяву та додані до неї документи щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік у разі застосування стимулюючого регулювання.
14.10.2024 року позивач скерував на адресу голови НКРЕКП доповнення до пакету документів для уточнення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Херсонобленерго» на 2025 рік.
19.11.2024 року на адресу НКРЕКП позивачем надісланий лист № 01-012402 щодо пропозицій та зауважень до проекту постанови про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ «Херсонобленерго» на 2025 рік.
Постановою НКРЕКП від 19.12.2024 року №2221 для АТ «Херсонобленерго» на період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року (включно) встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:
для першого класу напруги – 574,78 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);
для другого класу напруги – 1 787,40 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість).
Вказана постанова набирала чинності з 01 січня 2025 року.
Додатком до Постанови НКРЕКП від 19.12.2024 року №2221 затверджено Структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання «Херсонобленерго» на 2025 рік.
Відповідно до Обґрунтування щодо прийняття постанов НКРЕКП Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік (із застосуванням стимулюючого регулювання) операторів систем розподілу (обленерго) розділено на три групи, АТ «Херсонобленерго» входить в ОСР група 2. 
Згідно з Обґрунтуваннями передбачено два етапи підвищення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії протягом 2025 року, а саме з 1 січня 2025 року та з 1 квітня.
При цьому, для ОСР групи 2 схваленим рішенням було передбачено встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01 січня на рівні першого етапу.
У зв`язку з тим, що для АТ «Херсонобленерго» було встановлено тарифи на рівні першого етапу підняття, 03.04.2025 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист з проханням розглянути та ухвалити рішення щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів для АТ «Херсонобленерго» на рівні другого етапу підняття. Повідомлено, що не прийняття рішення про перегляд тарифів на розподіл неминуче поставить АТ «Херсонобленерго» у становище банкрута, що гарантовано призведе до неможливості забезпечити виробничу діяльність з розподілу електричної енергії на території Херсонської областi.
29.04.2025 на засіданні, яке відбулось у формі відкритого слухання, НКРЕКП було схвалено проєкт постанови НКРЕКП про внесення змін до постанов НКРЕКП щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання, зокрема для АТ «Херсонобленерго» на період з 01.06.2025 до 31.12.2025.
Пунктом 13 Порядку денного засідання НКРЕКП від 27.05.2025 року було винесене на розгляд питання щодо прийняття постанов НКРЕКП про внесення змін до постанов НКРЕКП щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, але розгляд вказаного питання було перенесено на 29.05.2025, з метою його доопрацювання.
На засіданні НКРЕКП 29.05.2025 року перенесений розгляд питання про внесення змін до постанов НКРЕКП щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.
09.06.2025 року АТ «Херсонобленерго» повторно звернувся до НКРЕКП з питанням розглянути та ухвалити рішення щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів для АТ «Херсонобленерго».
Отже, наявність протиправною бездіяльність НКРЕКП, яка полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для позивача у 2025 році, є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище та регулюються правовими нормами Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (надалі - Закон № 2019-VIII).
Правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про альтернативні джерела енергії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про природні монополії", "Про захист економічної конкуренції", "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про енергетичну ефективність", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України (стаття 2 Закону № 2019-VIII).
Ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам (пункт 74 статті 1).
Відповідно до пункту 72 статті 1 Закону № 2019-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є регулятором на ринку електроенергії.
Оператор системи розподілу є юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 58 статті 1 Закону № 2019-VIII).
Згідно зі статтею 3 Закону № 2019-VIII ринок електричної енергії функціонує на конкурентних засадах, крім діяльності суб`єктів природних монополій, з обмеженнями, встановленими цим Законом.
Відповідно пункту 15 цієї статті функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципі недискримінаційного і прозорого доступу до системи передачі та систем розподілу.
Відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 6 Закону № 2019-VIII до повноважень Відповідача як Регулятора на ринку електричної енергії належать, окрім іншого, встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.
З приписами частини 1 статті 7 Закону №2019-VIII на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають, зокрема тарифи на послуги з розподілу електричної енергії.
Згідно з частиною 2 статті 7 Закону №2019-VIII ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плата за приєднання), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.
Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що підлягають державному регулюванню, та методики (порядки) їх формування повинні:
1) сприяти ефективній торгівлі електричною енергією та розвитку конкуренції на ринку електричної енергії;
2) створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу;
3) стимулювати учасників ринку електричної енергії до підвищення ефективності функціонування ОЕС України, інтеграції ринку електричної енергії і забезпечення безпеки постачання електричної енергії, а також впровадження новітніх технологій у виробничу та управлінську діяльність таких суб`єктів;
4) стимулювати споживачів електричної енергії до ефективного її використання (частина третя статті 7 Закону №2019).
Частиною 6 статті 7 Закону №2019 передбачено, що методика (порядок) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії та на послуги з розподілу електричної енергії мають забезпечувати справедливі норми прибутку на інвестований капітал, а також короткострокові та довгострокові стимули оператору системи передачі та операторам систем розподілу до підвищення ефективності, але не мають стимулювати збільшення обсягів передачі та розподілу електричної енергії.
Частиною 2 статті 45 Закону №2019-VIII встановлено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Відповідно до Закону України "Про природні монополії" позивач є суб`єктом природних монополій.
Статтею 9 Закону України "Про природні монополії" визначено, що державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі, зокрема принципу самоокупності суб`єктів природних монополій.
Підсумовуючи наведені положення Закону №2019 слід дійти висновку, що тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, мають бути:
- економічно обґрунтованими;
- недискримінаційними;
- забезпечувати належний рівень прибутку оператору системи розподілу;
- створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу.
Як вже було зазначено Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є регулятором на ринку електроенергії.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” №1540-VIII (надалі - Закон №1540-VIII).
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 3 цього Закону регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.
За статтею 4 Закону основними принципам діяльності Регулятора є: законність; 2) самостійність і незалежність у межах, визначених законом; 3) компетентність; 4) ефективність; 5) справедливість; 6) прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; 7) адресність регулювання; 8) неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; 9) відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; 10) недопущення дискримінації; 11) відповідальність за прийняті рішення.
Приписами пункту 13 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII передбачено, що Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Відповідно до Законів України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про ринок електричної енергії» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", 05.10.2018 року НКРЕКП прийнято постанову №1175 "Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" (далі Постанова №1175), якою врегульовані відносини щодо формування ліцензіатами та/або суб`єктами господарювання, які планують здійснювати діяльність з розподілу електричної енергії (далі - ліцензіати), тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та встановлення цих тарифів НКРЕКП.
У пункті 1.2. Постанови НКРЕКП №1175 наведені такі терміни, які використовуються при встановлення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, а саме:
- встановлення тарифів - встановлення (зміна), у тому числі перегляд та уточнення, зокрема серед прогнозного року, тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ліцензіатів;
- необхідний дохід - дохід, що визначається для ліцензіата згідно з цим Порядком та має забезпечувати здійснення діяльності з розподілу електричної енергії;
- структура тарифу - складові економічно обґрунтованих витрат ліцензіата на здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що групуються за економічними елементами і на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи на послуги з розподілу електричної енергії (на перехідний період);
- тариф на послуги з розподілу електричної енергії - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.
Відповідно до пункту 7.17. Постанови №1175 розрахунок тарифів здійснюється відповідно до структури тарифу, встановленої НКРЕКП. В основу формування тарифу на відповідний прогнозний рік покладається розрахунок прогнозованого доходу, який включає обґрунтовані витрати заявника та розрахунковий прибуток і розмір якого є достатнім для забезпечення діяльності з розподілу електричної енергії та виконання інвестиційних програм.
Позивачем у 2024 році поданий до відповідача Розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (у разі застосування стимулюючого регулювання) на прогнозний регуляторний період, позивачем заявлено тариф на розподіл електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії:
першого класу напруги - 1 132,06 грн/ МВт·год;
другого класу напруги - 3 060,92 грн/ МВт·год.
За результатами розгляду вказаного звернення Відповідачем була прийнята постанова №2221 від 19.12.2024 року, якою для АТ «Херсонобленерго» на період з 01 січня 2025 року (перший етап) встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:
для першого класу напруги – 574,78 грн/МВт•год (без урахування податку на додану вартість);
для другого класу напруги – 1 787,40 грн/МВт•год (без урахування податку на додану вартість).
Отже відповідачем встановлені тарифи для позивача на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії, відмінні від розміру тарифів, які були зазначені ним у своєму зверненні.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що незважаючи на незгоду із встановленим тарифом, про що було наголошено представником позивача в судовому засіданні, постанову №2221 від 19.12.2024 року оскаржено не було. 
Тобто, позивач не вчиняв активних дій, які б свідчили про незгоду із установленим тарифом на 2025 рік.
Більш того, представник позивача в судовому засіданні зазначав, що на 2024 рік також були встановлені тарифи, які, як на його думку, також були економічно необґрунтованими.
Інформації про оскарження постанови про встановлення тарифів на 2024 рік в Єдиному Державному реєстрі судових рішень не відсутня.
Згідно протоколу обговорення щодо прийняття обґрунтування установлених тарифів було передбачено два етапи підвищення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії протягом 2025 року, а саме з 1 січня 2025 року та з 1 квітня. При цьому, для ОСР групи 2 (в яку включено у тому числі АТ «Херсонобленерго») схваленим рішенням було передбачено встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01 січня на рівні першого етапу.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, який триває і на час розгляду справи в суді.
Пунктом 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО), введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Так, РНБО застосовано на 10 років до фізичних та юридичних осіб згідно з додатками 1 та 2 до вказаного рішення, зокрема, до компанії «ВС Енерджі Інтернешнл НВ» (VS Energy International NV), а також до фізичних осіб, що є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС ЕНЕРДЖІ ІНТЕРНЕЙШНЛ УКРАЇНА», персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Одним із видів обмежувальних заходів є анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Серед ліцензіатів НКРЕКП є оператори систем розподілу, одним з контролерів або кінцевих бенефіціарних власників яких є фізичні або юридичні особи, які зазначені у додатку 1 до рішення РНБО, введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року», зокрема Акціонерного товариства «Житомиробленерго», ПрАТ «Кіровоградобленерго», Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» та Акціонерного товариства «Херсонобленерго».
Наразі, у Вищому антикорупційному суді на розгляді перебуває справа №991/5746/23 за позовом Міністерства юстиції України до фізичних осіб про застосування санкції, передбаченої пунктом 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про санкції» та стягнення активів у дохід держави; третьою особою, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів є Акціонерного товариства «Херсонобленерго».
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за результатами відкритого обговорення узгоджено Додаток до Постанови № 1009, яким викладено редакцію Додатку 30 до Постанови № 1175, який доповнено переліком ліцензіатів НКРЕКП (прифронтових ОСР): АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО», ТОВ «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ», ТОВ «ЛУГАНСЬКЕ ЕНЕРГЕТИЧНЕ ОБ`ЄДНАННЯ» та ДП «РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ».
Перелік прифронтових ОСР визначено за аналогією з переліком ліцензіатів, для яких при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у 2023-2025 роках, до яких застосовано окремий підхід до визначення деяких складових структури тарифів.
З метою досягнення балансу інтересів споживачів, держави та учасників ринку, відповідачем вирішено застосувати норми доходів на РБА (регуляторна база активів) «стару» та РБА «нову» для таких компаній, контролером або кінцевим бенефіціарним власником контрольного пакету акцій яких є фізичні або юридичні особи, щодо яких застосовано економічні та обмежувальні заходи (санкції) на нульовому рівні.
НКРЕКП прийняті постанови від 29.11.2023 № 2243 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕ та НКРЕКП» та від 17.09.2024 №1613, якими актуалізовано положення постанов НКРЕ від 23.07.2013 № 1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання» та НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175 «Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії».
Змінами передбачено врахування у 2024 році регуляторних норм доходів на РБА (регуляторна база активів) «стару» та РБА «нову», зокрема для ліцензіатів, до власників яких застосовано санкції, на рівні 0 відносних одиниць, зокрема для Акціонерного товариства «Херсонобленерго».
У пунктах 1-2 постанови НКРЕ від 23.07.2013 № 1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання» визначено, що 1) регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена на дату переходу до стимулюючого регулювання, - 0,03 відносних одиниць, крім:
ліцензіатів, контролером або кінцевим бенефіціарним власником контрольного пакета акцій яких є фізичні або юридичні особи, щодо яких застосовано економічні та обмежувальні заходи (санкції), регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена на дату переходу до стимулюючого регулювання, для яких у 2024 та 2025 роках становить 0 відносних одиниць;
ліцензіатів, перелік яких наведено в додатку 30 до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2018 року № 1175 (далі - Порядок встановлення (формування) тарифів), регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена на дату переходу до стимулюючого регулювання, для яких у 2024 році становить 0 відносних одиниць;
2) регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена після переходу на стимулююче регулювання, - 0,1674 відносних одиниць (для 2023-2025 років - 0,03 відносних одиниць), крім:
ліцензіатів, контролером або кінцевим бенефіціарним власником контрольного пакета акцій яких є фізичні або юридичні особи, щодо яких застосовано економічні та обмежувальні заходи (санкції), регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена після переходу на стимулююче регулювання, для яких у 2024 та 2025 роках становить 0 відносних одиниць;
для ліцензіатів, перелік яких наведено в додатку 30 до Порядку встановлення (формування) тарифів, регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена після переходу на стимулююче регулювання, для яких у 2024 році становить 0 відносних одиниць.
Принагідно колегія суддів зауважує, що одним із ліцензіатів, ПрАТ «Кіровоградобенерго» деякі положення постанови від 29.11.2023 № 2243 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕ та НКРЕК» щодо визначення РБА на рівні 0 були оскаржені до адміністративного суду.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 року, у справі №320/5716/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Кіровоградобенерго».
Висновком наведених рішень є те, що за приписами Закону № 1540 НКРЕКП наділено повноваженнями формулювання цінової та тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг (фактично в сфері критичної інфраструктури), ліцензіати (суб`єкти господарювання), у якій є суб`єктами природної монополії, встановлення домірної цінової та тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг, враховуючи обставини воєнного стану та суб`єктів господарювання, включаючи бенефіціарних власників, є не дискримінацією, а дискреційними повноваженнями НКРЕКП в комплексі дій органів державної влади щодо забезпечення захисту суверенітету України та її економічної безпеки зокрема.
Аналізуючи зміст наведених постанов НКРЕКП та рішень суду, колегія суддів дійшла висновку, що передбаченими змінами до Постанови НКРЕКП від 23.07.2013 № 1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання» щодо врахування у 2025 році регуляторних норм доходів на РБА (регуляторна база активів) «стару» та РБА «нову», зокрема для ліцензіатів, до власників яких застосовано санкції, на рівні 0 відносних одиниць. Одним із ліцензіатов є позивач.
Повертаючись до матеріалів даної справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.
Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.
Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.
Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про ціни і ціноутворення" Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.
Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" тарифи на комунальні послуги формуються суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до цього Закону.
Тарифи на комунальні послуги суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планованих витрат на їх виробництво з урахуванням планованого прибутку.
Встановлення тарифів на комунальні послуги, нижчих за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, не допускається і може бути оскаржено в суді.
Колегією суддів установлено, що позивач є суб`єктом природних монополій у сфері розподілу електричної енергії та є оператором системи розподілу. Позивач надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам на території Херсонської області на підставі договорів, укладених із ними, згідно із встановленими тарифами (цінами).
Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії формуються операторами систем розподілу (ліцензіатами) і підлягають державному регулюванню.
Органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, у тому числі на ринку електричної енергії, є НКРЕКП.
НКРЕКП встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики, зокрема за зверненнями таких суб`єктів, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Процедуру (методику) формування та встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, а також детальний механізм розрахунку таких тарифів визначає Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 05.10.2018 року №1175.
Розрахунок тарифів здійснюється відповідно до структури тарифу, встановленої НКРЕКП, а тариф включає економічно обґрунтовані витрати та розрахунковий прибуток.
Установлення тарифів, нижчих за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, не допускається і може бути оскаржене в суді.
Колегією суддів установлено, що на підставі заяви позивача від 30.09.2024 року про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік НКРЕКП прийняла постанову №2221 від 19.12.2024 року "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Херсонобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання".
За визначеннями, наведеними у пунктах 18, 19 частини 1 статті 4 КАС України:
- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Колегія суддів зазначає, що постанова НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року встановила для АТ "Херсонобленерго" з 01.01.2025 року тарифи, згідно з якими він як оператор системи розподілу на території Херсонської області повинен надавати послуги з розподілу електричної енергії споживачам та операторам установок зберігання енергії. Ця постанова є обов`язковою для виконання як позивачем, так і іншими учасниками ринку електричної енергії.
Вказане рішення відповідача встановлює загальні правила регулювання відносин у сфері надання послуг (тарифів) з розподілу електричної енергії на території Кіровоградської області, розраховане на неодноразове застосування (протягом усього 2025 року), а його дія поширюється на невизначене коло осіб (споживачів та операторів установок зберігання енергії на території Кіровоградської області), відтак це рішення є нормативно-правовим актом.
Такий висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду щодо правової природи постанов НКРЕКП з питань установлення цін та тарифів, які наведені у постановах від 14.12.2020 року у справі №640/12695/19, від 31.03.2021 року у справі №640/17408/19, від 23.12.2021 року у справі №640/1125/20, від 01.08.2024 року у справі №160/17561/20.
У статті 264 КАС України передбачені особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 265 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Позивач у цій справі не оскаржує постанову НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПрАТ "Херсонобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання", натомість просить суд визнати бездіяльність НКРЕКП щодо неприйняття рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів.
Водночас, рішення щодо визначення тарифів на розподіл електричної енергії на 2025 рік є, і воно не оскаржене позивачем. При цьому, лише під час оскарження рішення від 19.12.2024 року №2221 можливо було б дійти висновки чи є встановлений тариф у цьому рішенні, економічно обґрунтованим.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами частини 1 статті 27 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, ... вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом і здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Тож колегія суддів дійшла висновку про те, що законність постанови НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року як нормативно-правового акту центрального органу виконавчої влади, зважаючи на виключну підсудність таких спорів, може перевірятися лише окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ (постанова Верховного Суду від 01.08.2024 року у справі №160/17561/20). Тобто, спір щодо економічно обґрунтованості встановленого тарифу у постанові №2221 від 19.12.2024, міг бути вирішений лише Київським окружним адміністративним судом. 
Позивач у цій справі не висуває вимог щодо визнання протиправним та нечинним цього нормативно-правового акта чи окремих його положень, яким встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, і заперечує проти скасування цього акту. Водночас не погоджується зі встановленими НКРЕКП тарифами (розміром плати) на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії, які не покривають його витрати як оператора системи розподілу на надання вказаних послуг, вважаючи їх економічно необґрунтованими та дискримінаційними.
Колегія суддів зазначає, що встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії є виключними повноваженнями НКРЕКП, які реалізуються шляхом прийняття відповідного рішення - постанови про встановлення тарифів для кожного оператору системи розподілу, яка є нормативно-правовим актом.
Відтак у спірних правовідносинах належним способом захисту порушених прав позивача внаслідок встановлення/дії тарифів, які він вважає економічно необґрунтованими, є оскарження постанови НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року.
Перевірка дій відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо порядку формування та процедури встановлення тарифів для позивача за наслідками розгляду його заяви - на відповідність критеріям правомірності та законності, визначеним нормами частини 2 статті 2 КАС України, може бути здійснена судом саме в межах розгляду справи про оскарження нормативно-правового акту - постанови НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року.
Визнанню протиправним нормативно-правового акта чи окремих його положень кореспондує спосіб захисту права у вигляді визнання нечинним акта. При цьому внаслідок прийняття судом такого рішення відповідний акт втрачає свою чинність з моменту набрання законної сили рішенням суду. Супутнім способом захисту у такому разі може бути стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень - коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням (пункти 1, 6 частини 2 статті 245 КАС України).
Для справ такої категорії передбачені спеціальні способи захисту порушених прав (наслідки протиправності рішень), які наведені у частинах 3, 5 статті 245 КАС України, як-то: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 2) зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти новий нормативно-правовий акт на заміну нормативно-правового акта, визнаного незаконним повністю або у відповідній частині.
Колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про протиправну бездіяльність щодо не встановлення економічно обґрунтованого тарифу, оскільки спір щодо встановлення чи не встановлення економічно обґрунтованого тарифу чи економічно необґрунтованого тарифу, можливий при перегляді постанови НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року як нормативно-правового акту, а вказаний спір не підсудний Одеському окружному адміністративному суду.
Колегія суддів повторює, що встановлення тарифів на комунальні послуги, нижчих за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, не допускається і може бути оскаржено в суді.
Проте як свідчать матеріали справи, позивач не оскаржує постанову НКРЕКП №2221 від 19.12.2024 року "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання, а просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» у 2025 році. При цьому, що сам тариф на розподіл електрочної енергії не був оскаржений позивачем. А відтак, жодного документа, яким би було установлено, що визначений тариф на розподіл електричної енергії на 2025 рік є економічно необгрунтованим, матеріали справ не містять.
За цих обставин стверджувані позивачем протиправність дій за своєю суттю є незгодою з установленим відповідачем тарифом. Доводи позивача про невжиття відповідачем всіх необхідних заходів для встановлення економічно-обґрунтованого тарифу лежать саме у площині реалізації НКРЕКП компетенції щодо встановлення тарифу. Оскільки відповідач таке рішення прийняв, то оцінка оспорюваних дій позивачем у будь-якому випадку впливатиме на оцінку цього рішення, тобто позов у цій частині опосередковує незгоду з тарифом, а не поведінкою щодо його визначення.
Разом із цим, оскарження бездіяльності у межах прийнятого рішення без оскарження самого рішення здатне зумовити ситуацію правової невизначеності, за якої чинність неоспореного, а отже, діючого і обов`язкового до виконання рішення про встановлення тарифу матиме місце одночасно з констатацією судом економічної необґрунтованості встановленого цим же рішенням тарифу, що здатне призвести до суттєвих труднощів у застосуванні такого акту та сприяє не стільки розв`язанню юридичного конфлікту та поновлення прав позивача, скільки виникненню нових спірних правовідносин.
Таким чином, не заперечуючи загалом права позивача на власний розсуд визначити спосіб захисту порушеного права, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимоги, оскільки відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення про встановлення тарифу в зазначений період, оскарження дій НКРЕКП з перегляду та встановлення в цей же період іншого розміру тарифу на роподіл електричної енергії окремо від оскарження рішення, яким було встановлено тариф, не спрямоване на вирішення спору та не здатне захистити прав позивача, оскільки саме рішення залишатиметься чинним.
Крім того, судом першої інстанції не визначена дата, коли ж саме розпочалась протиправна бездіяльність НКРЕКП. 
Представник позивача, під час апеляційного перегляду зазначав, що бездіяльність відповідача є тривалою і розпочалась з 01 квітня 2025 року через неприйняття рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства «Херсонобленерго» у 2025 році. Але тариф на 2025 рік був встановлений постановою від 19.12.2024 року №2221.
Водночас відповідно до Обґрунтування щодо прийняття постанов НКРЕКП Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік (із застосуванням стимулюючого регулювання) операторів систем розподілу (обленерго) розділено на три групи, АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» входить в ОСР група 2. Згідно з Обґрунтуваннями передбачено два етапи підвищення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії протягом 2025 року, а саме з 1 січня 2025 року та з 1 квітня. При цьому, для ОСР групи 2 схваленим рішенням було передбачено встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання з 01 січня на рівні першого етапу.
Тобто, на стадії прийняття постанови від 19.12.2024 року №2221 відповідачем визнаний тариф на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Херсонобленерго» із застосування стимулюючого регулювання на весь 2025 рік. Жодної відсилки про подальше збільшення тарифу для позивача, вказане рішення НКРЕКП не містить.
У позові зазначено, що постанову №2221 прийнято в порушення вимог а.3.8 Порядку №1175, яким регламентовано, що НКРЕКП приймає рішення щодо перегляду або уточнення тарифів не пізніше ніж за 20 днів до прогнозованого року, з якого передбачається встановлення тарифів. Також зазначено про те, що тарифи встановлені у п.1 Постанови №2221 не відповідають структурі тарифу, що є додатком до цієї Постанови та затверджена п.2 Постанови №2221.
Тобто, протиправну бездіяльність позивач обґрунтовує з невідповідністю установленого тарифу та порядком прийняття рішення НКРЕКП.
При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність чи відсутність дискримінаційного підходу щодо визначення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії в розрізі ліцензіатів, можливо досліджувати виключено через призму вірності встановлення таких тарифів. 
Так, колегія суддів повторно звертає увагу, що нормативно-правовий акт може бути оскаржений протягом дії такого акту.
Постановою НКРЕКП від 05.12.2025 року №2030 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Херсонобленерго» із застосування стимулюючого регулювання установлено «Херсонобленерно» тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії на період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2026 року; з 01 квітня 2026 року по 31 грудня 2026 року. Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 19 грудня 2024 року №2221 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» із застосування стимулюючого регулювання.
Отже, дія постанови КЕРЕКП від 19.12.2024 року №2221 станом на день розгляду справи в апеляційній інстанції, втратила чинність. Отже, жодні зміни, у тому числі і щодо тарифу на розподіл електричної енергії, до неї не можуть бути внесені, оскільки така постанова вичерпала свою дію.
Звертаючись із позовом до суду, позивач покликається на правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №160/6885/19, від 04 березня 2021 року у справі №855/14/21, від 19 серпня 2021 року у справі №640/13881/19.
Перевіривши викладені доводи, колегія суддів зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин. Втім, у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Так, адміністративна справа №160/6885/19 стосується спору щодо проходження фізичною особою публічної служби, а спірним було визнання протиправною бездіяльність Голови Держпраці, що полягала у неприйнятті рішення про призначення позивача на посаду начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області як переможця конкурсу на зайняття вакантних посад державної категорії «Б» територіальних органів Держпраці.
Спір в адміністративній справі №855/14/21 стосувався правовідносин щодо зобов`язання ЦВК відмовити у реєстрації кандидата у народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №87 на проміжних виборах народних депутатів України 28 березня 2021 року.
На переконання колегії суддів, у зазначених справах, спірними питаннями були відмінні правовідносини, ніж правовідносини у даній справи, тому наведені судові рішення є не релевантними до застосування.
У справі №640/13881/19 спір стосувався протиправної бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019. У даній справі, Верховний Суд скасував судові рішення нижчих інстанцій скасовані з направленням справи до суду першої інстанції з підстав не здійснення судами перевірки змісту звернень АТ "Хмельницькгаз" про встановлення (перегляду) тарифу та документи, що до них додавались на відповідність вимог, встановлених Процедурою №369 та Тимчасовою методикою №389, а також не надали аналіз відповідям, що були надані НКРЕКП на такі звернення позивача, а також наявність підстав у відповідача для прийняття рішення за такими зверненнями, незважаючи на те, що з`ясування таких обставин є передумовою для встановлення бездіяльності НКРЕКП щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз».
Вирішуючи питання застосування висновку Верховного Суду до спірних відносин цієї справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в судовому засіданні представник позивача наполягав на наявності бездіяльності щодо не встановлення економічно обґрунтованого тарифу, а не щодо не розгляду його заяв від 03 квітня 2025 та від 09 червня 2025. 
У розділу 2 «Вимоги до оформлення заяви та документів, що додаються до неї» Постанови НКРЕКП №1175 визначено, що для встановлення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, і наведений перелік документів, які слід надати у друкованій та електронній формі. Також наведений перелік документі, які слід подавати ліцензіату для перегляду тарифів при переході на стимулююче регулювання.
Натомість, досліджуючи заяви позивача від 03 квітня 2025 та від 09 червня 2025 взагалі не містять жодного додатку, а відтак, на переконання колегії суддів не є заявами ні щодо встановлення тарифу, ні щодо перегляду тарифу при переході на стимулююче регулювання.
Так, у заяві від 03 квітня 2025 року АТ «Херсонобленерго» звертається із проханням розглянути та ухвалити рішення щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів на рівні другого етапу підняття.
При цьому, як вже було зазначено вище, для позивача при прийнятті постанови №2221 від 19.12.2024 року не було передбачено підняття тарифів на другому чи третьому етапах, а навпаки визначено, що на послідуючих етапах будуть застосовані визначені тарифи для першого етапу.
Суд першої інстанцій, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення про визначення економічно обґрунтованого тарифу, оскільки у НКРЕКП був обов`язок прийняти рішення про встановлення економічного обґрунтованого тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. 
При цьому, такий обов`язок в силу приписів закону був у відповідача на стадії прийняття рішення №2221 від 19.12.2024 року за відповідною заявою позивача. 
Колегія суддів стверджує, що наявність збитків від визначення тарифів на розподіл електричної енергії або встановлення економічно необґрунтованого тарифу можлива лише в результаті проведеного аудиту самим НКРЕКП, або за рішенням суду при оскарженні таких тарифів.
У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Аналізуючи приписи Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про затвердження тарифів на послуги з розподілу електричної енергії приймається за відповідних умов та процедур.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що, враховуючи законодавчу процедуру прийняття рішення про затвердження тарифів та їх перегляду, відповідач набуває повноважень щодо їх вчинення при дотриманні відповідних умов, встановлених законодавством.
Враховуючи відсутність поданих заяв із додатками згідно переліку, наведених у розділі 2 «Вимоги до оформлення заяви та документів, що додаються до неї» Постанови НКРЕКП №1175, і щодо оскарження розміру тарифів, визначених постановою від 19 грудня 2024 року №2221, відповідач не допускав протиправної бездіяльності щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу. Тобто, ні у позові, ні у відзиві не зазначено норму законодавства, за якою відповідач у квітні 2025 року та у червні 2025 року зобов`язаний був прийняти постанову про зміну раніше встановленого розміру тарифу на розподіл електричної енергії.
Окрім того, колегія суддів вказує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі 3813/4640/17.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи щодо невиконання відповідачем публічної обіцянки, з огляду на те, що включення до порядку денного того чи іншого питання щодо діяльності ліцензіатів або протокол обговорення рішення про затвердження тарифів, не є публічною обіцянкою. 
Згідно з вимогами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У частині 2 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховані приписи п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до викладеного, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, перерозподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року у справі №420/30496/25 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (вул. Пестеля, буд. 5, м. Херсон, 73000, код ЄДРПОУ 05396638) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19, м. Київ, 03057, код ЄДРПОУ 39369133) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Судді Ю.М. Градовський

О.В. Єщенко