Справа № 589/4430/24 
Провадження № 2/589/1123/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Прачук О.В.,
з участю секретаря судового засідання Носовської В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 
-про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22034000275132 від 17.01.2020 року в сумі 101 531,50 грн та понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7570,00 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 17.01.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22034000275132. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 62 000,00 грн строком на 60 місяців до 17.01.2025 зі сплатою відсотків за користування кредитом.
15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22034000275132. 
Однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 101 531,50 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61 181,71 грн, заборгованості за процентами у розмірі 94,83 грн, заборгованості по комісії – 37 738,16 грн, інфляційні збитки – 2 164,79 грн, 3% річних – 352,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесенні судові витрати.
02.02.2026 відповідач надав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості за комісією в розмірі 37 738,16 грн. Пояснення обґрунтовані тим, що умови зазначеного договору щодо нарахування комісії суперечать Закону України «Про споживче кредитування», а отже є недійсними. В договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно. Тому позов визнає частково. 
11.02.2026 до суду надійшли заперечення позивача на пояснення відповідача, в яких представник позивача просив повністю задовольнити позов, мотивуючи тим, що підписавши кредитний договір, відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту. Комісія по кредитному договору нарахована відповідно до умов кредитного договору та відповідає нормам ЦК України. Відповідач чудово знав про порядок укладення кредитного договору, та про всі інші типові умови кредитування, зокрема щодо порядку нарахування процентів, комісії за Кредитним договором. Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності позовних вимог є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, його представник – адвокат Рязанець А.А. надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив врахувати позицію відповідача , викладену у письмових поясненнях. 
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 17.01.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22034000275132 про встановлення кредитного ліміту.
Згідно з п. 1.1. договору АТ «Банк Кредит Дніпро» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.
Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається на таких умовах: сума кредиту 62 000,00 грн, строк кредитування - 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 17 січня 2025 року, цільове призначення - на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 17.01.2020 по 16.05.2021 – 3% від суми кредиту, з 17.05.2021 по 16.08.2022 2,5 % від суми кредиту, з 17.08.2022 по 16.11.2023 – 1,5% від суми кредиту, з 17.11.2023 по 17.01.2025 – 0,925% від суми кредиту.
Згідно з пункту 1.4. кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок, якщо Сума кредиту не зарахована на рахунок протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання цього кредитного договору, договір вважається неукладеним.
Відповідно до п. 2.1. Договору, платежі щодо погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів, далі Обов`язковий платіж. Дати погашення та розмір Обов`язкового платежу визначені в розділі 4 цього Кредитного договору.
Відповідно до розділу четвертого кредитного договору, який подано у виді графіку платежів сума кредиту становить 62 000,00 грн, період розрахунків з 17.01.2020 року по 17.01.2025.
Згідно з п. 3.1. Договору, він набуває чинності з моменту підписання Сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Кредитний договір підписаний власноруч ОСОБА_1 на кожному аркуші договору.
Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №22034000275132 від 17.01.2020 ОСОБА_1 має перед АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість у розмірі 99014,70 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61 181,71 грн, заборгованості за процентами у розмірі 94,83 грн, заборгованості по комісії – 37 738,16 грн, яку розраховано за період з 17.01.2020 по 17.01.2025.
Із дослідженої копії договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року убачається що 15.12.2021 сторони АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» дійшли згоди, що фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1.
Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідно до додатку № 3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності.
15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підписали Акт приймання- передачі прав вимоги за договором факторингу № 15/12/2021 від 15.12.2021, чим підтвердили те, що клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та додатком №1 до цього акту. Сторони підтвердили, що права грошових вимог передані у повному обсязі, а також відсутність будь-яких взаємних вимог та претензій щодо/чи внаслідок передачі чи прийняття прав грошових вимог.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/2021 за формою додатку 1 до договору факторингу до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшли права кредитора у кредитному договорі №22034000275132 від 17.01.2020 щодо боржника ОСОБА_1 . 
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Згідно з ст.627,629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст.1046, ч. 1 та 2 ст.1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 статті 1077ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання первісний кредитор АТ «Банк Кредит Дніпро» перед відповідачем виконав, надав відповідачу кошти у виді кредитного ліміту на відкритий рахунок на ім`я ОСОБА_1 .
Позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №22034000275132 від 17.01.2020 в сумі 61 276,55 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам. 
Відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості.
Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» від АТ «Банк Кредит Дніпро» на підставі договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №22034000275132 від 17.01.2020 в сумі 61 276,55 грн, яка складається з заборгованості по кредиту, та заборгованості по відсоткам є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивач згідно тексту позовної заяви просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 на загальну суму 2 164,79 грн, а також 3 % річних за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 352,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 37 738,16 грн, то суд вважає необхідним зазначити наступне:
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цій справі за кредитним договором встановлено щоденну плату за обслуговування кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому умови пункту 1.2. Розділу 1 кредитного договору в частині встановлення щоденної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними в силу закону.
За таких обставин, суд вважає, що банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредиту на загальну суму 37 738,16 грн, отже, позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.
Відтак, зібрані у справі докази у поєднанні з означеними приписами норм права вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: в частині стягнення боргу за кредитним договором №22034000275132 від 17.01.2020 в розмірі 63 793,34 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 61 181,71 грн, заборгованість за процентами у розмірі 94,83 грн, інфляційні збитки – 2 164,79 грн, 3% річних – 352,00 грн.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 63 793,34 грн.
На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Цикл Фінанс» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково у вказаній сумі.
Щодо відшкодування судових витрат, заявлених позивачем, то слід зазначити наступне.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно копії платіжної інструкції № 6773 від 12.09.2024 року позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на загальну суму 101 531,50 грн, і судом такий позов задоволено частково на суму 63 793,34 грн, що складає 62,83 % від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 521,99 грн (2422,40 грн * 62,83 %).
Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правничу допомогу в загальній сумі 7 570,00 грн.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
Представником позивача наданий договір про надання правничої допомоги №16/05 від 16.05.2023, акт приймання-передачі наданих послуг №398, платіжна інструкція № 6673 про оплату витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7 570,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 353, 354 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором № 22034000275132 від 17.01.2020 у розмірі 63 793 грн 34 к.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог у розмірі 1 521 грн 99 к., та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ: 43453613.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       О.В.Прачук